s. o. R OMANÖ. 



med spredtstillede, korte, spidse, + ujevnt fordelte tænder og 

 nedløbende bladgrund. Stænglen er tem. tynd eller noget tyk- 

 kere, svagt stjernehaaret, spredthaaret og bærer 1 — 3 stængel- 

 blade, af hvilke ofte kun det nederste er vel udviklet, stilket, 

 lancetformet, uddraget i en lang, næsten helrandet spids og paa 

 den nedre del af bladpladen besat med nogle faa ± udstaaende, 

 spidse tænder, der bliver noget længere end rosetbladenes. De 

 øvrige stængelblade er siddende og gjerne fra den bredere, tandede 

 basis langt uddragne i en helrandet, mere eller mindre skarp 

 spids, de øverste næsten helrandede. De fører opad jevnt over 

 i kurvstillingens lange, smalt lineære, sylformede brakteer. 

 Bladenes farve gaar noget i det løggrønne; undersiden er sterkt 

 bleggrøn. Kurvstillingen er panikulat og + sammensat, med 

 tem. langt akladium og oftest sterkt forlængede, buede grene, 

 som er svagt stjernehaarede, spredt korthaarede og næsten uden 

 glandler. Kurvstilkene er mere stjernehaarede og rigere haarede 

 og glandelhaarede end kurvgrenene. Saavel fra stængelbladenes 

 som fra de indre rosetblades hjørner kan der udvikles grene; 

 men sedv. indskrænker forgreningen sig til toppen af stænglen. 

 Kurvene er middels store, mørkgule; griflen af samme farve. 



Forekommer paa berg og paa aaben skovbund. 



Botne: Husdal ved Holmestrand. Hedrum: Yttersø. 

 Larvik: Herregaarden og ved Fritzøkilen. Brunlanes: Grøte- 

 rød (Helga Omang). 



En form med flere stængelblade og noget talrigere glandler 

 paa svøbet er samlet af Askell Røskeland i Sætersdalen: 

 Hurverak i Aardal. 



JI. stereophyton Omang. 



Dahlst. Herb. Hier. Scand., cent. XVI, no. 94. 



Caulis 2,5 — 4,5 dm. altus sat gracilis — crassiusculus rigidus 

 sat firmus ex axillis superioribus (raro ex inferioribus) ramosus, 

 inferne levissime stellatus sat dense pilosus, superne densius 

 stellatus sparsim pilosus, imo + violascens. Folia rigidinscula 



