300 S. O. F. OMANG. 



blad, som er fæstet nær grunden af stænglen. De 2 øverste 

 stængelblade er siddende, lancetformede, ved den forholdsvis 

 brede grund besatte med nogle faa, korte, triangulære, ud- 

 staaende tænder, forøvrigt aldeles helrandede. Bladene er paa 

 begge sider spredt haarede, det øverste paa undersiden tillige 

 + stjernehaaret, og de nederste langs midtnerven ligesom 

 paa stilkene tæt langhaarede. Kurvstillingen er lidet sammen- 

 sat med oprette, noget forlængede, buede grene, som er ad- 

 skilte ved korte, 1 — 2 cm. lange internodier og skyder op over 

 det lange acladium. Svøbene er mørke, tem. smale, beklædte 

 med meget fine og tynde, sorte, ulige lange glandler af noget 

 vekslende antal og oftest med nogle faa, mørke haar. Svøb- 

 bladene er brede, de ydre meget korte og butte og i kanterne 

 svagt stjernehaarede, de mellemste og inderste lange, lineære, 

 før kronernes udspringen forlængede udover disse, aldeles uden 

 stjernehaar, mørke, med svag lys farvenuance ud mod kan- 

 terne, mod spidsen, som hos de mellemste er hut, hos de inderste 

 skarpt tilspidset, brunsorte. Paa centralkurven er dog baade 

 svøbbladenes kanter og spidser meget lysere. 



Akershus amt: Vestre Aker, ved pladsen Kataas nær 

 Holo (i ur). 



II. poliobaptum n. f. 



Caulis 4—4,5 dm. altus sat gracilis — crassiusculus rectus, 

 inferne leviter apicem versus densius stellatus, immo pilis 

 solitariis obsitus, apice sæpe ramosus. Folia gramineo-viridia, 

 supra subglabra subtus sparsim pilosa — subglabra, caulina 

 utrinque levissime vel superiora subtus densius stellata; basalia 

 2—6 brevius longiusve petiolata, exteriora ovalia — oblongo- 

 ovalia rotundato-obtusa, intermedia elliptica — oblongo-ellip- 

 tica obtusa, interiøra anguste elliptica — oblongo-lanceolata 

 breviter acuminata, omnia basi cuneato-decurrentia dentibus 

 parvis mucronatis sat crebro et irregulariter dentata, in petiolis 

 sæpe laciniis parvis subulatis instructa; caulina 3 — 4 sursum 



