HIERACIOLOGISKE UNDERSØGELSER I NORGE. 309 



purascens. Folia sessilia semi-amplectentia obscure virescentia 

 rigida et firma sat brevia acuta minute denticulata internodiis 

 longitudine multo imparibus et irregulariter variantibus discreta, 

 infima florendi tempore emarcida, inferiora late lanceolata basi 

 + auriculata, intermedia ovato-lanceolata basi rotundata, superiora 

 sensim decrescentia ovata. Anthela corymbosa vel umbellato- 

 corymbosa subsimplex vel composita ramis dense cano-floccosis 

 arcuatis vel subrectis erecto-patentibus vel (præcipue superiora) 

 sat patentibus acladium breve parum superantibus; pedicelli acla- 

 diumque dense cano-floccosi eglandulosi subepilosi. Involucra 

 atro-viridia crassa (circ. 9,5 mm. longa, cire. 5,5 mm. lata) basi 

 ovoidea vel truncata. Squamœ pluriseriales imbricatæ perlatæ, 

 exteriores triangulari-ovatæ, intermediæ late lanceolatæ con- 

 colores, interiores in marginibus dilutiores, omnes floccis sparsis 

 et glandulis nigris tenellis apice lutescentibus densiusculis pilis 

 solitariis intermixtis vestitæ in apicibus late rotundato-obtusis 

 levissime comatæ vel subnudæ. Calathidia læte lutea radiantia 

 diametro circ. 3 cm, Stylus luteus. 



Denne form er en meget nær slegtning af den i Dahlst. 

 Herb. Hier. Scand., cent. XIII, no. 91 — 93, uddelte form, H. 

 hypochnoodes Dahlst. fra Jæmtland og Herjedalen. Slegt- 

 skabet ytrer sig særlig i svøbbladenes form og beklædning, 

 hvorimod bladformen er mere afvigende. De smaa differentser 

 i svøbets beskaffenhed er mere kvantitative end kvalitative. 

 Paa grund af svøbets mindre hoide er svøbbladene hos nær- 

 værende form kortere, bredere og tillige noget buttere. Gland- 

 lerne og haarene er af samme art hos begge, de første hos 

 nærværende form dog kortere og mindre talrige. Stjernehaarene 

 er omtrent saa tahige som hos Jæmtlands-formen (cit. exs. no. 

 91); hos Herjedais-f ormen (cit. exs. no. 92, 93) mangler de deri- 

 mod næsten ganske undtagen i kanterne af de ydre svøbblade. 

 Ogsaa med den form, som jeg i „Hieraciologiske undersøgelser 

 II" har beskrevet under navnet H. plaiamodes, synes den nær 



