310 S. O. F. OMANG. 



besiegtet. Denne form skilies blandt andet ved i alle dele mere 

 robust bygning og meget bredere og grovere landede blade. 



Stænglen er stiv og fast, spredt haaret og svagt stjerne- 

 haaret. Bladene er talrige, tætsiddende, af tem. fast konsistens, 

 mørkgrønne, korte, spidse, fint smaatandede, paa begge sider 

 stjernehaarede, paa undersiden tillige spredt haarede, de nederste 

 bortvisnede, de derefterfølgende lancetformede med øreformig 

 udvidet grund, de mellemste eglancetformede, de øverste eg- 

 formede og lidt efter lidt aftagende i størrelse. Paa grund af 

 internodiernes vekslende længde er bladene oftest aldeles uregel- 

 mæssigt ordnede opefter stænglen; ofte er et par blade langt 

 nede paa stænglen næsten modsatte. Kurvstillingen er oftest 

 lidet forgrenet; de graalodne, oprette eller i den øvre del noget 

 udstaaende grene skyder kun lidet op over det korte acladium. 

 Svøbene er mørke, ensfarvede, korte og tykke med bred ± af- 

 stumpet grund, svøbbladene brede, de inderste lysere mod kan- 

 terne, alle i spidsen afrundede og næsten umerkelig skjæg-haarede, 

 forøvrigt beklædt med spredte stjernehaar og fine, sorte, gul- 

 knappede glandler, hvoriblandt af og til enkelte haar med lang, 

 sort foddel og kort lys spids. 



Valders: Bagn, tem. talrig paa bakkerne ved gaarden 

 Skar i selskab med H. platamodes Omang og former af H. 

 prenanthoides Vill. 



