OM INDV. AF DET ARKT. FLORAELEMENT TIL NORGE. 321 



med. Alle disse sidste Arter findes ogsaa i Alperne og maa 

 have havt sit Tilhold der under Istiden (nogle muligens ogsaa i 

 Kaukasus)". „Den sibiriske Flora har vandret paa en Vei til 

 det nordlige Skandinavien, paa en anden, sydligere Vei til Riesen- 

 gebirge". 



Den formodede Indvandring af det arktiske Floraelement til 

 den nordligere Del af Skandinavien fra Syd har været baseret 

 paa geologiske, palæontologiske og plantegeografiske Grunde. 

 Vi skal nu undersøge, om disse kan holde Stik ligeoverfor en 

 kritisk Undersøgelse. 



De geologiske Grunde har været hyggede paa Landisens for- 

 modede Udbredelse under Istiden. Man antog før, at Landisen 

 dækkede hele Skandinavien, store Dele af Rusland, Tyskland 

 og England samt hele Færøerne og hele Island. Dette gjælder 

 dog aabenbart kun den store første Nedisning, som ved en 

 varmere interglacial Tid er skilt fra den senere Nedisning, som 

 langtfra har havt saa stor Udbredelse. Hvor Grændsen for den 

 sidste Nedisning overalt gaar, er endnu ikke geologisk fastsat, 

 men enkelte Geologer mener dog at kunne fastsætte Grændsen 

 for dens sandsynlige Udbredelse paa nogle enkelte Steder, f. Ex. 

 i Danmark, hvor den ifølge Ussing kan følges paa skråa gjen- 

 nem den jydske Halvø. For Norges Vedkommende er Menin- 

 gerne mellem Geologerne endnu delte. Enkelte antog tidligere, 

 at Grændsen af den sidste Nedisning betegnes ved det saakaldte 

 „Ra", Moræner som strækker sig fra Fredrikshald til Moss og 

 fra Horten til Jomfruland, hvorfra de fortsætter i Havet ; nu an- 

 tages almindeligt og vistnok med mere Ret, at dette „Ra" kun 

 betegner en Stilstandsperiode, efter at Landisen havde trukket 

 sig tilbage fra en større Udbredelse længere mod syd, som mindst 

 har strukket sig til den saakaldte baltiske Ryg. Hvilken af 

 disse Anskuelser, som er den rigtige, kan imidlertid her være 

 ligegyldigt; thi da Norge ved Slutningen af den sidste Istid laa 

 lavere end i Nutiden, kan det med Sikkerhed siges, at paa den 

 sydlige og sydøstlige Del af Norges Kyst fandtes der under den 



Nyt Mag. f. Naturv. XXXXIII. IV. 21 



