330 N. WILLE. 



dring fra Finland og ikke fra det sydlige Norge. Det samme 

 er Tilfældet med Ledum palustre, som i Norge findes dels ved 

 den svenske Grændse i det sydøstlige, nær Christiania, dels over 

 et stort Gebet i Finmarken, nær den russiske og finske Grændse. 

 Der kan ikke tvivles paa, at Ledum palustre i det sydøstlige 

 Norge er indvandret fra de svenske Grændseprovindser, hvor 

 den findes i store Mængder og i Finmarken er indvandret fra 

 Finland, eller det nordlige Rusland, hvor den ogsaa er meget 

 udbredt. Selim Birger^ nævner Polemonium campanulatum, 

 Ruhus ardicus, Mulgedium alpinum samt Cassandra caly- 

 culata som Arter, der fra Øst har naaet Sverige, og særlig om 

 den sidste udtales, at det er en Art, som sagte rykker frem mod 

 Vest. 



Men der er ingen Grund til, at en saadan Indvandring fra 

 Øst blot skulde foregaa i Nutiden, eller i en senere Tid, den 

 maa have været endnu naturligere i en Tid, da Kolahalvøen og 

 den nordlige norske Kyst var isfrie, men begrændsedes mod 

 Syd af den store sammenhængende Landis. Da de forskjellige 

 Plantearter ikke spreder sig lige hurtigt, kan man ikke af deres 

 større eller mindre Udbredelse slutte sig til, om de er indvandret 

 tidligere eller senere. Men deres Udbredelse vil dog ofte kunne 

 give Holdepunkter til at fastsætte deres Indvandringsveie. 



Jo mere indskrænket Omraade disse Planter har paa norsk 

 Grund nær deres Hovedudbredning paa russisk Omraade, desto 

 sandsynligere maa deres Indvandring derfra antages at være og 

 i desto senere Tid vil den vel ogsaa ialfald delvis have fore- 

 gaaet. Men jo længere Planterne har spredt sig nedover langs 

 den norske Kyst, desto usikrere maa disse Slutninger blive. 

 Nogle Exempter skal her anføres: 



Selim Birger, Vegetationen och floran i Pajala socken med Muonis 

 kapellag i arktiska Norrbotten (Arkiv för Botanik. B. 3. No. 4. 

 Stockholm 1904). 



