BIDRAG TIL KEMIENS HISTORIE I NORGE. 357 



ScHEERER efteifulgtes af Emil Münster, som i 1844 havde 

 erholdt stipendium til en toårig udenlandsreise for at uddanne 

 sig i hyttefaget, og 1849 blev universitetsstipendiat. Han kon- 

 stitneredes 1850 og udnævntes 1854 til lektor. Han har offent- 

 liggjort nogle metallurgiske og analytiske arbeider. 



Medens universitetet således efterhånden fik udvidet sit 

 lærerpersonale, havde de interimistiske lokaler og laboratorier, 

 der fra først af var tagne i brug, ikke modtaget synderhg ud- 

 videlse, og der herskede for alle videnskabers vedkommende en 

 meget følelig trang til nye bygninger. Hvad det kemiske labo- 

 ratorium angår, havde vistnok dette i 1827 og 28 modtaget 

 nogle forbedringer, men selv efter disse var det fremdeles yderst 

 tarveligt. Laboratoriet var anbragt i gården ved siden af garni- 

 sonssygehuset, og havde indgang fra Øvre Slotsgade. Det 

 havde en ret rummelig forelæsningssal, der vendte mod gårds- 

 rummet, men bestod forøvrigt kun af 3 værelser mod gaden i 

 Iste etage samt 2 værelser i 2den etage, hvor amanuensis hoede ^. 

 Der arbeidede omkring 1848, oplyser Thaulow, 25—30 prak- 

 tikanter årlig, og det synes ubegribeligt, hvorledes disse har 

 kunnet klare sig i de små rum, hvis brug Thaulow også gjen- 

 tagende erklærede farhg for helbreden. Der kunde lalmindelig- 

 hed ikke være tale om andet end kvahtative analyser; Thau- 

 low begyndte et semester med synthetiske arbeider, men disse 

 medførte på grund af mangelen på alle hertil fornødne indret- 

 ninger ved lokalet et sådant forbrug af materialier, apparater 

 0. desk, at han senere kun sjeldent kunde imødekomme dem, 

 der ønskede at beskjæftige sig med den slags arbeider. 



Allerede i 1829 havde man fremlagt den første plan til 

 nye universitetsbygninger, men storthinget 1830 besluttede blot 

 opførelse af et observatorium, da det fandt, at planen forøvrigt 

 var udkastet efter en altfor stor målestok, idet den indbefattede 



^ Efter meddelelse af de herrer generalløitnant Thaulow, professorens 

 søn, samt apotheker H. Knoph, der omkring 1847 arbeidede på 

 laboratoriet. 



