DET BIOLOGISKE SELSKAB. 1904^. 371 



lusker stemmer for flere arters vedkommende overens med dem, 

 vi finder ved vore kyster. Dette støtter i høi grad den hypo- 

 thèse, at der engang har gaaet en havarm hidind fra nord. 

 At der, som ekspeditionen senere fandt, ikke eksisterer noget 

 tilsvarende dyreliv i Balkasch, behøver ikke at betyde andet, 

 end at denne sjø har været iidtørret og saa igjen er blevet 

 dannet paanyt. Den sidste sjøs ringe dybde, i den midterste 

 del blot 10 — 11 meter, gjør ogsaa denne tanke meget sand- 

 synhg. 



Stigninger og synkninger af vandstanden i slige steppesjøer 

 er meget almindelig iagttaget. For Balkasch's vedkommende 

 fandt ekspeditionen spor af flere paa hinanden følgende stig- 

 ninger og synkninger. Nu lod sjøen til at være i stigning. I 

 det hele er Turkestan for tiden i en periode med stadig stigende 

 nedbør, noget man ogsaa kan spore i de i den senere tid saa 

 hyppige oversvømmelser, der ogsaa voldte Balkaschekspeditionen 

 adskillig tidsspilde. Balkaschs vand var ferskt, men langs 

 bredden, særlig langs den østlige, fandtes laguner begrænsede 

 af „Kumisch" -samlinger af phragmites communis — hvor 

 våndet ofte kunde være noget bittert og saltholdig. 



Foredraget gav anledning til en bemerkning af professor 

 dr. Wille, som gav en nærmere karakteristik af steppen i mod- 

 sælning til ørken og træbevokset land. 



Møde torsdag den 28de april. 



Dr. Andr. M. Hansen holdt foredrag om den norske 

 vegetations indvandringshistorie. Han hævdede, at en 

 meget stor del af vor flora har overlevet den sidste istid, idet 

 en betydelig del af vor vestkyst dengang var fri for is. Han 

 antog, at ogsaa granen hørte til dette interglaciale floraelement. 

 Fra landets sydøstlige hjørne har Blytt's boreale planter trængt 

 frem gjennem Valders til indre Sogn og gjennem Gudbrands- 

 dalen til egnene omkring Trondhjemsfjorden. (Cfr. „Hvorledes 

 Norge har faaet sit plantedække". — Naturen 1904). — 



