Om de af Dr. Reusch i Østfinmarken iagttagne 

 præglaciale Skuringsmerker. 



Af 



O. E. Schiøtz. 



I „Norges geologiske Undersøgelse", Aarbogen for 1891, 

 angiver Dr. Beusch at have iagttaget ved Yarangerf jorden saa- 

 vel Morænegrus som Skuringsmerker fra en Periode meget 

 ældre end „Istiden"^). Merker efter tidligere Istider vil man 

 jo liave iagttaget paa andre Steder før, saa at ßeuscli's Ob- 

 servation ikke staar isoleret, og i og for sig kan det ikke 

 ansees for usandsynligt, at der paa en saa høi Bredde, 70 o N, 

 som den, hvorunder Varangerf jorden ligger, kan have existeret 

 Bræer i tidligere Jordperioder. Imidlertid synes det mig dog, 

 at der skal særdeles tvingende Grunde til for at antage, at 

 der allerede i den palæozoiske Tid har været saa udstrakte 

 Bræmasser, som der her er Tale om, idet de skal have efter- 

 ladt sig Bundmorænemasser af „mindst 50 m.'s" Mægtighed. 

 ISTogle lagttagelser over Skuringsstribernes Betning ved Vadsø, 

 som jeg leilighedsvis gjorde, medens jeg opholdt mig der for 

 at udføre Pendelforsøg, har ogsaa bragt mig til at tvivle paa 

 Berettigelsen af den af Reusch fremsatte Antagelse, og sam- 

 menholdes de foreliggende Observationer over Skuringsstribernes 

 Retning langs Varangerfjord en og over de fremmede Blokke 

 paa Nordsiden af samme, saa synes mig, som jeg nedenfor 



^) „Skuringsmærker og Morænegrus o. s. v.", 1. c. pag. 78. 

 Nyt Mag. f. Naturv. XXXV, I. 1 



