12 Hans Reusch. Prof. Schiotz's bemærkninger osv. 



med sikkerhed. Paa stedet noterede jeg „egnens herskende 

 skuringsretning er nordøstlig eller parallelt kysten". 



Nordostligt paa Sjøholmen, der ligger i øst for stedet 

 nær derved, saa jeg skuring mod ø. t. s. og ved Nesseby kirke 

 skuring mod ø. At bevægelsen paa de to sidstnævnte steder 

 ikke har gaaetden omvendte vei, finder jeg sandsynligst; thi 

 da havde den gaaet omtrent tvert imod den ved stød- og 

 læsider konstaterede retning mod nø. t. ø. (ved Sirddegoppe). 

 Man kan saaledes efter min mening ikke fra omgivelserne 

 finde frem nogen støtte for skuring gaaende mod nv. og v. 



Men selv om man tænJcer sig en skuring i denne retning, 

 lean dog iJcJce de omstridte skuring smerher være fra den sidste istid. 



Paa en del af sin udbredelse er det overliggende konglo- 

 merat ved grænsen mod underlaget blevet forholdsvis sterkt 

 veirtæret, saa der er fremkommet en huledannelse i miniatur. 

 Paa gulvet af disse smaahuler gaar skuringsstriberne indover 

 til den linje, hvor tag og gulv berører hinanden. Læseren 

 kan let forestille sig forholdet, naar han aabner denne bog 

 30" — 40°. Linjerne paa den ene side svarer til skurings- 

 merkerne, naar man tænker sig dem fortsatte inderst ind, 

 saa der ingen marg er.! Da jeg var paa stedet, tænkte 

 jeg først, at det kanske kunde være værd at foretage en 

 sprængning, for at faa konglomeratets umiddelbare underlag 

 blottet, men jeg lod det være, da jeg fandt, at naturen selv 

 paa en fuldstændig overbevisende maade havde lagt forhol- 

 dene klart tilskue. 



