16 Peter Annæus Øyen. 



Saavidt jeg kan se, er imidlertid de beviser, om de idet- 

 hele kan betegnes som saadanne, Hansen fører i marken for sine 

 paastandes rigtighed, ækvale nul. Det er botndannelsen^) og de 

 svære ur er^), som har imponeret ham; for at forklare disse er 

 det fandet nødvendig at opstille nunatakkerne, derfor er det 

 ogsaa, at „de høie nunatakker i Jotunheimen udviklede ved 

 botner og lokalbræer alpeformerne"^). For enhver uhildet 

 forsker vil det være indlysende, at botndannelsen og urerne 

 ikke staar i noget saadant afhængighedsforhold til nuna- 

 takkerne, at de overalt skulde antyde saadanne, derimod kan 

 man nok sige, at disse som regel vil give anledning til de 

 førstnævnte. 



Med hensyn til den typiske botndannelse udtrykker vist- 

 nok Schiøtz forholdet paa en korrekt maade, naar han siger: 

 „Bottendannelsen i et engang isklædt land antager jeg altsaa 

 kan ikke begynde, førend Afsmeltningen er skredet saa langt 

 frem, at Fjeldtoppene rager op af Snehavet; Botnerne hører 

 derfor til de afsluttende Fænomener for Istidens Virkninger 

 paa et Land"*). Imidlertid gives der en klasse botner, der 

 har stor betydning ved studiet af overfladens configuration, 

 og som er af stor betydning ved studiet af den genetiske 

 forbindelse mellem botn, sækkedal og dal. For denne klasse 

 af botner har jeg ved en tidligere anledning^) antydet, at man 

 ialfald tildels kan tænke sig deres dannelse foregaa under 

 andre forhold, et fænomen som jeg imidlertid ved denne 

 leilighed ikke skal gaa nærmere ind paa. 



At det ikke er nødvendig at ty til nunatakkerne tor at 

 forklare de paa mange steder svære urer, behøves der intet 

 langt ophold i vedkommende egne for at overbevise sig om. 

 Jeg har ved længere ophold og talrige streiftog paa forskjel- 

 lige steder i Norges nuværende bræegne, saavel under som 

 over den af Hansen anførte nunatakgrænse^), havt rig anled- 

 ning til at studere saavel de geologiske som de meteorologiske 

 fænomener, der knytter sig til dette strøg. Som jeg for Jo- 



1) Arch, for Math, og Naturv. B. 15, Pag. 35. 



2) 1. c, Pag. 37. 



3) 1. c, Pag. 38. 



4) Chr. Vid-Selsk. Forh. 1894. nr. 4, Pag. 7. 



^) Øyen: Pytbræen (Et bidrag til Folgefonnens geologi), Pag. 4. 

 ^) Hansen: Om beliggenheten av bræskillet, Pag. 101. 



