Bidrag til Jotunfj eldenes glacialgeologi. 43 



udtryk som: „Botn eller Sækkedal"^), og jeg har, som det 

 vil fremgaa af det foregaaende, selv været nødt til flere gange 

 at anvende lignende udtryk; thi faktum er, at man ikke i et, 

 men i mangfoldige tilfælde staar tvilraadig ligeoverfor, hvil- 

 ken benævnelse man mest træfiPende bør anvende, og det 

 bliver da o verladt fuldstændig til ens eget skjøn, hvilken af 

 hvilken man skal vælge. Som et instruktivt eksempel paa 

 overgange fra botner til sækkedale og derigjennem til dale 

 omtaler Helland^) Tromsdalen, der fra Tromsøsundet strækker 

 sig opunder Tromsdalstind. Jeg har ved en bestigning af 

 Tromsdalstind selv havt anledning til at anstille undersøgelser 

 angaaende forholdet fra dette sted, og det vil vistnok være 

 vanskelig at finde et eksempel, der bedre end denne dal 

 illustrerer overgangene. Med sin senere denuderede bund- 

 moræne, en dalbund der efterhaanden stiger, inderst inde en 

 morænesø og bratte, afsluttende fjeldvægge, hvori forvitring 

 og rindende vand senere har øvet sin virkning, afgiver Troms- 

 dalen et eksempel paa — skal man sige sækkedal eller dal. 

 Jeg skal ikke gaa nærmere ind paa det mærkelige forsøg, 

 Hansen-) gjør paa at opstille en bestemt skillegrænse mellem 

 botn og sækkedal; jeg kan ikke betragte det førte ræsonne- 

 ment som andet end et udslag at en ensidig betragtnings- 

 maade, gründet ikke paa iagttagelser ude i naturen, men paa 

 gjennemgaaelsen af visse statistiske data. 



Nordre Uladal tager sin begyndelse ved Uladals bandet. 

 Oppe paa bandet, der jo Hgger i den evige snees region, har 

 den stribede, i bænke optrædende gabbro været saa udsat for 

 senere forvitring, at skuringsstriber, erosionsfurer, ja til og 

 med roches moutonnées ikke kunde findes; derimod antyder 

 overfladens relief, at det herværende vandskille tillige repræ- 

 senterer det tidligere bræskille. I syd afsluttes Nordre Ula- 

 dal ikke af en brat fjeldvæg, som almindelig tilfældet er i 

 botnerne og sækkedalene, men af en skraaning, der svarer 

 omtrent til dalsidernes, hvorved den inderste del bliver paa 

 en vis maade tragtformet og tillader at danne sig en noksaa 

 tydelig forestilling om forholdet mellem sækkedal og dal. 



1) Helland: Om Indsøerne i Italien og Fjordene i Norge, Pag. 395. 



2) 1. c, Pag. 393: 



3) Hansen: Om beliggenlieten av bræskillet, Pag. 86. 87. 



