Bidrag til Jotunfj eldenes glacialgeologi. 51 



skuringsfænomenet hverken i form af striber, furer eller mou- 

 tonnerede kupper, hvilket dels kan skrive sig fra de endnu 

 ufuldstændige undersøgelser dels fra, at stedet ligger oppe i 

 en for forvitring sterkt udsat region, og endelig dels fra, at 

 skuringsfænomenet som regel er lidet udpræget inden fim- 

 gebeteme; men indsødannelse og overfladens relief antyder 

 dog skillets omtrentlige beliggenhed. 



Den fordybning, som Storaadalsbræen har efterladt i fjeld- 

 massen, er her øverst oppe et udmærket eksempel paa, hvor- 

 ledes sækkedal kan gaa over til dal, naar den afsluttende 

 fjeldvæg efterhaanden mister det for botnerne oprindelige 

 præg, enten nu dette sker ved bræmassens egen erosion eller 

 ved det rindende vands og atmosfæriliemes senere denude- 

 rende indüydelse, Saadanne overgange er forresten ingen 

 sj eldenhed, og man vil ved efterhaanden at fjerne sig fra den 

 nuværende nedisnings centrum paa mange steder have rig 

 anledning til at iagttage, hvorledes den for botner og sække- 

 dale typiske form mere og mere udviskes i de perifere dele 

 af nedisningsfeltet og nærmer sig den almindelige dalform. 

 Som særdeles instruktive studiefelter i den henseende skal 

 jeg nævne Rondeme og Eutenfjeld. 



I Øvre Høgvageltjern træffer man saa nede i dalbunden 

 et tydeligt mærke efter den nedad dalen gaaende bræstrøms 

 arbeide; ved elvens udløb af tjernet ser man nemlig det 

 utydelig moutonnerede faste fjeld stikke frem paa begge sider, 

 saa at tjernet har karakteren af et klippebassin, skjønt der 

 paa sine steder ogsaa findes endel grus og ur. Nedre Høg- 

 vageltjern maa derimod opfattes som en morænesø, idet nemlig 

 foran dette store masser af grus optræder nedover mod Lange- 

 vand, ved hvis øvre ende, der findes endel større erratiske 

 blokke, og langs våndet selv optræder paa fiere (steder mo- 

 rænegrus. Her har man saa et interessant tilløb i den høit 

 oppe i nordøst liggende Søndre Uladal, ogsaa blot kaldt Ula- 

 dalen. Denne er i orografisk henseende særdeles vigtig, idet 

 trindannelsen her gjentager sig, man kunde sige dobbelt — og 

 ikke nok dermed; men i hele dalens udseende, fra den utydelig 

 botnformede afslutning øverst oppe har man her botn-, sække- 

 dal- og daldannelsen for sig — man kunde sige: samlet paa 

 et bræt. I to trin, med to søer i hvert, ligger her som klippe- 

 bassiner at betragte de fire Uladalstjern i en brudt række 



4* 



