Bidrag til Jotunfj eldenes glacialgeologi. 55 



Nu følger lige efter hinanden de to Sjodalsvand; foran 

 dem begge finder man i svævende lagstilling staaende fast 

 fjeld, og de maa derfor betragtes som klippebassiner — men 

 man maa dog ikke förbise, at de paa begge steder forekom- 

 mende store masser af morænegrus kan have bidraget sit til op- 

 dæmningen. Jeg har ikke materiale til at forfølge denne bræ- 

 strøm videre, men skal her tilføie nogle faa iagttagelser fra den 

 nærmest mod nordvest tilstødende fjeldstrækning. Med hensyn 

 til de orografiske forhold ved Bessevand skal jeg henvise til 

 Hellands^) interessante fremstilling af disse og kun tilføie, at der 

 foran våndet optræder store masser af morænegrus. Rusvand 

 er ifølge sin hele karakter et klippebassin. Det faste fjeld 

 ved våndets østlige ende bestaar af en gneisagtig feldspat- 

 f ørende kvartsit; denne viser smukt moutonnerede former, der 

 viser isstrømmens østgaaende bevæ-gelse, og rundt om er fjeld- 

 overfladen som strøet med erratiske blokke, for en stor del 

 gabbroblokke. Der optræder imidlertid ogsaa ved elvens ud- 

 løb af våndet endel morænegrus, der mod øst nedover langs 

 elven tildels optræder i noget større, delvis denuderede masser. 



Endelig skal jeg tilføie nogle iagttagelser af Keilhau fra 

 Yeofjeld og nærmeste omegn: „Paa flere Steder ved Tesse- 

 Vandet, men især sydostlig ved samme, ligge høist betydelige 

 Masser af Sand, Gruus og Blokke; de sidste ere mest skarp- 

 kantede og bestaae af Egnens Skifere; de afrundede ere Va- 

 rieteter af Norit og Hornblendebildninger som Omegnens. 



Fra Fuglsæteren stiger man mod Syd op til Veo- 



fjeld, et omtrent i eller lidt over Birkegrændsen liggende 

 Plateau, ligt disse mange her forekommende Fj eldsletter, som 

 videre mod Syd over til Valders tillægges Benævnelsen Flye. 

 Saagodtsom |hele Veofjeld er belagt med Masser af Sand, 

 Gruus og løse Stene, Ovenpaa udgjøre de et temmelig jævnt 

 Dække; kun seer man hist og her ved Bækkene smaae Mæler 

 dannede i dette Terrain paa samme Maade som Leer-Mælerne 

 i Leerlandet i vore sydlige Provindser. Men paa Afialdet 

 mod Nord have de løbende Vande udskaaret en Mængde 

 Raviner deri, og nogle af disse ligge saa tæt sammen, at 

 smale Rygge ere fremkomne, hvilke man, uden at have en 

 Oversigt over det Hele, kunde antage for forhenværende Mo- 



1) Norges geol. undersøgelse, aarbog 1892. 93, Pag. 97 — 99. 



