Bidrag til Jotunfj eldenes glacialgeologi. 59 



af Sand og Rullestene. Ved Gryten Elv har en til disse Mas- 

 ser hørende Mæle temmelig horizontal Skiktning, øverst med 

 Lag af steenblandet Sand, nedenfor med leerblandet Sand — 



et Maal for deres Høide opefter Dalsiderne, nemlig 



omtr. 300 F.; dog gaae de endnu høiere". Om Espedalsvan- 

 det meddeles, at „Vanddelet mod Svadsum er ikke 20 F. 



høiere, et ganske merkværdigt orologisk Forhold. 



Umiddelbar vestenfor møder en betydelig Masse af Sand og 

 Stene. Saadanne Masser danne flere longitudinale Øer i Vån- 

 det, og ligge ogsaa langs den vestre Strand. Især paa Vest- 

 siden forekomme mægtige Gruusmasser høit opad Lien. Ved 

 den nordvestre Ende af Våndet sees merkværdige Banker af 

 Sand og Rullestene gaadefuldt synes de tvende Ban- 

 ker at være, der skille Espedals-Vandet fra det saakaldte 

 Valders-Kjærn. lallefald forekom de mig slet ikke at kunne 

 være Jøkelvolde (Morainer). Da Vasdraget gaaer mod NV, 

 maatte Jøkelen have været opadstigende, thi Bankernes hele 

 Form og Forhold forudsætter, at den maatte have frembragt 

 dem under Fremrykning mod SO. Men selv saaledes kan vist 

 ikke en Jøkel have tildannet disse Banker med den Form og 

 Beliggenhed, de have". 



Paa en gjennemreise har jeg selv havt anledning til at 

 se de her af Keilhau beskrevne banker. Man har her en 

 utvilsom endemoræne for sig, men noget kompliceret i sin 

 sammensætning. Den topografiske situation er paa dette 

 sted noksaa godt gjengivet paa amtskartet. Begge dalsider 

 er her dækket af morænegrus, som især optræder rigelig i 

 den vestlige; i en tildels betydelig høide over dalbunden 

 viser det sig her paa sine steder terrasseformet anordnet 

 — vandslidt materiale fremtræder dog ikke paa en saadan 

 maade, at det berettiger antagelsen af indsøterrasser i nogen 

 større høide — sidemoræne er det sandsynlige. Endemoræne- 

 dannelsens sammensatte form, dens vandslidte materiale, snart 

 rullet snart med mere skarpe, men afnydte kanter, og de om- 

 strøede løse blokke — alt tyder paa, at man her har for 

 sig virkningerne af en strid br æ elv, der har strømmet frem fra 

 den i en mindre indsø udskydende isbræ. 



Jeg vil saa fra dalene vende mig til botnerne og tinderne, 

 men vil først med nogle faa ord omtale et fænomen, der staar 

 i umiddelbar forbindelse med de ikke fuldt saa høit liggende 



