Bidrag til Jotunfj eldenes glacialgeologi. 65 



Der foreligger for tiden intet bevis mod, at et kontinen- 

 talt isdække har strakt sig selv over Norges høieste centrale 

 -tinder; tvertimod — 



saalangt rc^an kan følge de erratiske blokke, skurings- 

 fænomenet og de i overfladens configuration antydede træk, 

 afgiver disse et indirekte bevis for et sammenliængende is- 

 dække. 



Hvis isskillet i det centrale Norge under en del af isti- 

 den laa østenfor vandskillet, saa maa det allerede under en 

 meget tidlig fase af afsmeltningen have rykket tilbage saa- 

 ledes, at isskil og vandskil væsentlig kom til at falde sammen ; 



tki allerede meget tidlig havde der udviklet sig isstrømme, 

 der divergerede fra det centrale høide parti — 



isstrømme, der tildels har virket bestemmende paa den 

 nuværende configuration. 



Isdækkets og isstrømmenes afsmeltning har været ledsa- 

 get af oscillationer ; 



men de tilstrækkelige detailundersøgelser mangler endnu 

 for at kunne forfølge de forskjellige faser. 



Botner, sækkedale og dale gaar uden noget bestemt skille 

 over i hinanden 



og er ifølge sin oprindelse genetisk sammenhørende. 



Daltrin og indsøer hører genetisk sammen, 



og den afveksling, disse fænomener frembringer i den 

 nuværende configuration, afspeiler de tidligere isstrømmes 

 mere eller mindre koncentrerede partier. 



Botner, sækkedale, dale og indsøer skyldes glacial ero- 

 sion — 



at svaghedslinjer, betinget af dislokationer og stratigrafi- 

 ske eller petrografiske eiendommeligheder, paa sine steder har 

 influeret erosionens baner, maa ikke sammenblandes med den 

 egentlige aarsag. 



At have paavist, at de forskjellige glaciale fænomener 

 føier sig ind i en og samme genetiske lov^ betragter jeg som 

 et hovedresultat ved nærværende undersøgelse . 



Nyt Mag. f. Naturv. XXXV, I. 



