122 



. J. H. L. Vogt. 



Sulitelma kobberyerk, som er beliggende i Skjærstad 

 præstegjæld i Salten i Nordlands amt (lidt nordenfor polar- 

 kredsen og nær under foden af Sulitelma) blev — efter for- 

 skjellige mislykkede skjærpningsarbeider i 1870-aarene — i 

 slutten af 1880-aarene optaget til drift af et svensk selskab 

 (aktiekapital 3 mill. kr.) ; og allerede efter faa aars forløb har 

 dette nye malmfelt svunget sig op til at blive et af vort lands 

 allervigtigste bergverk (for tiden, sommeren 1895, arbeidsbelæg 

 ved Sulitelma 620, ved Eøros omkring 600 og ved Kongsberg 

 omkring 400 mand). 



Verkets malmforekomster — der saavel mineralogisk som 

 geologisk temmelig nøie er at parallellisere med Eøros-fore- 

 komsterne — ligger paa begge sider af det omkring 11 — 12 

 km. lange Langvand, som ligger i høide 125 m over havet; 

 våndet er ved en IOV2 km. lang jernbane sat i forbindelse 

 med Øvre- og Nedre-vand, hvilke to vande (af samlet længde 

 ca. 15 km. og kun et par m. over havet) blot ved en kort 

 strøm er skilt fra fjorden (Skjærstadfjorden). 



De vigtigste gruber ved Sulitelma kobberverk er: 



Høide (af 

 nuværende 

 grundstoll) 



over 

 Langvand. 



Længde af 



tougbane til 



Langvand. 



Drift 

 paabegyndt. 





Mons Petter 

 Charlotte . . 

 Giken . . . 

 Ny Sulitelma 



Jakobsbakken . 



110 m 



95 „ 



190 „ 



470 „ 



480 „ 



250 m 



400 „ 



850 „ 



2500 „ 



1887 



.høsten 1893 



1890 



1891 



(5000, projekteret). 



Malmen ved disse forekomster skeides i: 



Smeltemalm, hvoraf nu — fraregnet smeltetabet — i mid- 

 del udbringes (netto) 6V2, kanske 6V2— 7 7o kobber. Den 

 egentlige hyttemalm (kismalmen, „hyttemalm no. I") holder 

 ved et par af gruberne, nemlig ved Charlotte og Ny Sulitelma, 



