158 " J. H. L.Vogt. 



Ved driften paa disse vore forekomster maa man saaledes 

 have for øie en lov, som siger: saa langt, men ikke længer. 



Det lader sig af mange grunde ikke gjøre at optrække 

 generelle regler for de principer, som — med afveien af de 

 talrige hensyn, som har gjør sig gjældende — bør være de 

 bestemmende for intensiteten af forekomsternes afbygning; 

 om f. ex. en forekomst paa 1 mill. tons bør afbygges med 

 100.000 tons aarlig i 10 aar, 60.000 tons i 20 aar, 25.000 tons 

 i 40 aar, 10.000 tons i 100 aar eller 5.000 tons i 200 aar^). 

 detailler, i alle fald for dette punkts vedkommende, er os 

 fremmed-). 



— Ved Vigsnæs og paa Ytterøen har man fulgt det princip 

 at afbygge forekomsterne med en efter vore forholde meget 

 storartet drift i løbet af forholdsvis faa aar; ved Vigsnæs 

 afbyggedes saaledes 850.000 tons paa ikke fuldt 30 aar, med 

 arbeidsbelæg et enkelt aar henimod 700 mand og i en aar- 

 række over 400 mand (betydelig malm dog fremdeles i gra- 

 bens bund); og ved Ytterøen vårede den egentlige stor-drift, 

 i midten af 1860-aarene med over 400 mands belæg, i kun 

 15 aar — Som exempel paa det andet system staar Røros-), 

 hvor driften af denne grund ogsaa har kunnet vedvare i 250 

 aar paa rad. 



Storkapitalen forestiller sig ofte, at den er bedst tjent 

 med meget intens drift og deraf formentlig følgende meget 



1) Den procès, ved hvilken den opi-indeKg i ringe gehalt over stor 

 masse (antagelig bergartmagma) fordelte mængde kobber, svovl osv. 

 er blevcn koncentreret, kan ved vore forekomster kvantitativt talt 

 ikke have havt saa omfattende rækkevidde som f. ex. ved Huelva- 

 forekomsterne (muligens (??) fordi saussuritgabbro-felterne ved kis- 

 forekomsterne ofte er af temmelig liden udstrækning). 



*) Her maa det forøvrigt ogsaa erindres, at det i regelen først efter 

 længere tids undersøgelsesarbeide vil være muligt at danne sig en 

 nogenlunde korrekt forestilling om størrelsen af den disponible malm- 

 tügang. 



3) Aarsagen til denne i aUe fald i forhold til forekomsternes størrelse 

 temmelig ringe drift ved Røros i tidligere dage maa forøvrigt for 

 en væsentlig del søges i, at tilgangene paa trækul (til smeltehyt- 

 terne) var begrænset; af denne grund lod det sig saaledes i læng- 

 den ikke gjøre med fordel at opretholde den forholdsvis store drift i 

 slutten af forrige aarh. (480 tons aarlig i 1760—1790, mod ellers i 

 middel oftest kxin 300 tons). 



