Rondesparagmiten. 257 



talkskifer, og ofte af en saa regeieret form, at man tror at see 

 lutter fladtrykte og rundslebne rullestene — et pendant til 

 Rondenes concretionsqvarts". ^^) 



Rondeslottet er den høieste af Rondetoppene, et forhold 

 som ogsaa Fearnley har været opmærksom paa; thi efter at 

 have angivet Høgrondens høide til 6730 fod, fortsætter han: 

 „dette fjeld er dog ei den høieste tind af Rondene; af disses 

 sydlige deel rage derimod 3 ubestigelige toppe steilt iveiret, 

 hvilke alle er høiere, den største omtrent 300^ høiere end Høg- 

 ronden; altsaa: Rondenes høieste tinde mindst 7000'" (manu- 

 skript). Rondeslottet blev første gang besteget af student 

 Carl Nielsen antagelig 1875^^) og sommeren efter af student 

 G-rafî. ^^) Professor Gî-eelmuyden bestemte fra Høgronden Ronde- 

 slottets høide 170 fod høiere end denne. ^^) Paa amtskartet 

 finder man Høgrondens høide ansat til 6738 fod. Rondeslot- 

 tets høide skulde altsaa være 6908 fod = 2167 m. o. h. Ved 

 maaling med et det meteorologiske institut tilhørende aneroid- 

 barometer fandt jeg Rondeslottets top at være 2010 m. o. h., 

 men veirforholdene kunde ikke siges at være gunstige for 

 høidemaaling. 



Paa toppen af Rondeslottet stod tæt ved varden en lyse- 

 graa, lidt grønlig bergart. Den er finkornet og viser sig under 

 mikroskopet med sin anisomere struktur at være en ren brud- 

 stjT'kkebergart med tydelig som øiestruktur udviklet presstruktur. 

 Det er især feldspaten, som forekommer i større korn. De 

 forherskende mineraler er kvarts og feldspat. Kvartsen viser 

 undulerende udslukning. Feldspaten, deriblandt tydelig mi- 

 kroklin, viser tildels en fingerformet sammenvoksning og er 

 delvis noget kaoliniseret. Muscovit forekommer ogsaa om end 

 forholdsvis sparsomt sammenlignet med de to hovedmineraler. 

 Paa sine steder viser bergarten en opknust detritus. 



I nord har man ved en liden bæk, der falder ud i Berge- 

 dalsbækken (Døraaen) en lysegraa bergart, noget grønlig paa 

 opspaltningsfladerne. Den viser under mikroskopet en tydelig 

 anisomer struktur med nogenlunde tydelig presstruktur og er 

 en udpræget brud sty kkebergart. Forherskende er kvarts og 

 feldspaf. Kvartsen viser undulerende udslukning. Feldspaten, 

 deriblandt tydelig mikroklin, viser tildels en fingerformet sam- 

 menvoksning og er delvis lidt kaoliniseret. Muscovit er nok- 

 saa rigelig tilstede. Desuden forekommer, som accessorisk be- 



Nyt Mag. f. Natnrv. XXXVI. HI. 17 



