Bemærkninger vedr. Norges Pattedyrfauna 1882 — 1897. 279 



Yngie-Aar. I 1880 fandt Skovforvalter Hagemann denne 

 Art første Gang i Saltdalen, og senere har han enkelte Aar 

 fundet dena her i stort Antal. I 1883 havde de saaledes et 

 virkeligt Yngle- Aar, og vare langt talrigere, end M. gregarius. 

 De optraadte da i talløse Skarer, og gjorde Skade paa Naale- 

 skoven, idet de afgnavede Barken paa de unge Pinus syl- 

 vestris, ikke alene paa Stammen, men ude paa Grenene i en 

 Høide af indtil 2 Meter fra Marken. 



De viste sig herunder som udmærkede Klatrere, og saaes 

 med Lethed at entre op i Ungfuruernes Toppe, hvor de især 

 angreb de mygere Dele af Barken ud mod Aarsskuddene. 



Den Skade, som „Klatremusene" dette Aar forvoldte i denne 

 Egn, var især iøinefaldende den paafølgende Vaar. Mangfoldige 

 unge Træer vare blevne hvidgnavede især i Toppene eller i deres 

 øvre Halvdel, og afbidte Naale laa i Dynger paa Marken. 



Et noget ringere Yngle-Aar havde denne Art i samme Egn 

 Høsten 1887. 



Levemaade. M. glareolus er næsten omnivor. Paa 

 Gaarden Hofstad i Asker blev i Løbet af 18 Maaneder (fra 

 Høsten 1894 til Vaaren 1896) i udsatte Fælder fanget 107 

 St., hvoraf de 2 Trediedele paa animalsk Lokkemad (Flesk, til- 

 dels belagt med Honning), Resten paa Vegetabilier. I intet af 

 disse Aar forekom Arten over det sædvanlige Antal, og den 

 holder sig i saadanne Aar i Regelen saa vel skjult, at det 

 idethele sjeldnere hænder, at man faar et Individ at se. 



13 af disse Individer fangedes i Hus. 



Under et af Artens Yngle-Aar (1883) i Saltdalen trængte 

 de ind i Husenes Kjældere, hvor de fortærede tildels Kjød, og 

 indsamlede især de unge Poteter til Yinterforraad. Individer, 

 der holdtes i Fangenskab, kastede sig over og fortærede delvis 

 andre fangede Individer, som lagdes til dem. 



Den Skade, som denne Art ogsaa under mere normale 

 Aar forvolder Skoven, kan være ikke ubetydelig. Især synes 

 den at ynde unge Aspetræer fPopulus tremula), og i Haverne 

 de unge Frugttræer; den af barker om Vinteren de unge 

 Stammer med grøn, ung Bark, medens den nødig angriber den 

 gamle og ru, og heller ikke synderlig Aarsskuddene. 



