Bemærkninger vedr. Norges Pattedyrfauna 1882 — 1897. 281 



Østerdalen. Den næste Localitet mod Syd, hvorfra Indi- 

 vider ere med Sikkerhed undersøgte, er Fjeldtrakterne i 

 Østerdalen. 



I Kjøbenhavns Museum har jeg (ved Insp. Winges Vel- 

 vilje) havt Leilighed til at se et Par Expl. af denne Art, ind- 

 samlede ved Løsset i Rendalen (Østerdalen) 14de Juli 1872, 

 saaledes under 61*^ 20' N. B. Det nævnte Aar havde L. lemmus 

 her et overordentlig rigt Yngle-Aar, og samtidig optraadte lige- 

 ledes overalt i Fjeldtrakterne søndenfor Dovre M. ratticeps i 

 stort Antal. 



Hardanger. Høsten 1894 var et Yngle-Aar for M. glareolus 

 og M. gregarius i Hardanger; blandt en Del Exemplarer af 

 disse Arter, som indsendtes til Bergens Museum fra Graarden 

 Vivelien, og som jeg senere havde Leilighed til at undersøge 

 nærmere, fandtes ogsaa et Individ af M. rufocanus. I Marts 

 1895, da endnu det foregaaende Aars Individer vare delvis 

 i Behold, indsendtes atter en Del Microter fra samme Locali- 

 tet; 2 af disse vare M. rufocanus. 



Denne LocaKtet ligger under 60*^ 30' N. B., den sydligste 

 Bredde, hvorpaa denne Art hidtil vides paavist. 



Levennaade. BLøsten 1894 (og den paafølgende Vinter) 

 havde denne Art Yngle-Aar, foruden i Saltdalen, tillige i Alten, 

 og sandsynligvis paa hele den mellemliggende Strækning af 

 Tromsø Amt og Vest-Finmarken. 



Om dens Optræden dette Aar i Alten nævner Skovforv. 

 Hagemann^), at den anrettede betydelig Skade paa de unge 

 Purutræer, ligesom M. glareolus gjorde i Saltdalen. Men i 

 Modsætning til den sidstnævnte Art synes den ikke at klatre; 

 den angreb derfor helst Træerne ved Roden, og havde paa 

 denne Maade dræbt eller skadet disse over større Stræk- 

 ninger. Hr. H. antager, at paa G-rund af Furuskovens lang- 

 somme Reproduction i disse Egne vil denne ikke kunne modstaa 

 eller gjenoprette det Tab, som den lider ved Angrebet (i saa- 

 danne Yngle-Aar) af denne saakaldte „Finmarke-Mus", og at 

 denne i Virkeligheden er en medvirkende Aarsag til Furu- 

 grændsens Forrykkelse. Den er her utvivlsomt Skovens far- 

 ligste Fiende. 



1) Forstforeningens Aarsberetning for 1889, p. 26, 



