Bemærkninger vedr. Norges Pattedyrfauna 1882 — 1897. 297 



Sand synligvis have begge de sidste tilhørt Aarets 2det 

 Kuld. 



Endelig har jeg erholdt et Expl., fanget i Urskoug 4de 

 Oet. (1888), der øiensynlig havde Unger i Redet, da Fatterne 

 indeholdt Melk. 



Dette syntes at antyde et 3die Kuld, (eller det Iste 

 Kuld af en Aars-Unge). 



Vandringerne ere neppe af nogen betydelig Udstrækning; 

 idetmindste ere de sjelden fundne langt udenfor Skovkan terne ; 

 undertiden træffes de i de nærliggende Engmarker eller Ågre, 

 men synes her at gaa hurtigt tilgrunde. I 1891 traf jég dem 

 ved Veikanterne lige udenfor Christiania Bygrændse, omkring 

 5 Kilom. fra den nærmeste Skov, hvor de kunde antages at 

 have havt Tilhold. 



Under Vandringerne sky de ikke Våndet, men sætte over 

 Vandløb og Bække, (og finde ofte her sin Død). 



Ved Kuldens Indtrædelse synes Trækket at ophøre. Under 

 Vandre-Aaret 1891 traf jeg saaledes Individer i Nordmarken 

 ovenfor Christiania endnu 14de Oct., men saa senere intet Expl. 

 Noget Tilbagetræk til, Skoven er aldrig iagttaget; sandsynlig- 

 vis gaa alle ud vandrede Individer hurtigt tilgrunde. 



Fiender. Under Vandre-Aarene blive talrige Exemplarer 

 trukne hjem til Husmandspladsene i Skovkanterne af Katte 

 og Hunde, af hvilke de ogsaa tildels blive fortærede. 



Ligeledes have de Fiender, af hvem de dræbes, men som 

 ikke fortære dem; derfor findes under Vandre- Aar jevnlig dræbte 

 Individer liggende urørte i Skovstierne. De have en kjendelig 

 Moskuslugt, der endog kan opfattes af os Mennesker, naar 

 Dyret er friskt. 



Blandt dens normale Fiender hører, som ovenfor nævnt, 

 ogsaa Vipera herus. 



Udmaaünger af nogle (yngre) Expl. 

 Totall. 105 mm. (hvoraf Halen 16 mm.) Hurdal 7 Oet, 1883. 



— 110 „ — 16 „ Hurdal 7 Oet. 1883. 



— 112 „ — 19 „ V. Aker 14 Oct.''1883. 



— 112 „ — 18 „ 0. Aker 7 Oet. 1883. 



