Bemærkninger vedr. Norges Pattedyrfaana 1882 — 1897. 305 



Fældede (præmiebelønnede) Individer. Det fremgaar af 

 de ovenfor meddelte Tabeller over de i Femti-Aaret 1846 — 95 

 af det Offentlige præmiebelønnede Individer, at disses Antal 

 har i dette Tidsrum holdt sig nogenlunde jevnt med omkring 

 120 Individer aarligt, lige til Udgangen af 1880 ^), men er i de 

 senere 15 Aar efterhaanden gaaet ikke ubetydeligt nedad. 

 Nedgangen er især bemærkelig i det sidste Fem-Aar (1891 — 95), 

 hvori Antallet var neppe 60 aarligt. Vistnok udviser netop 

 det sidste Aar, 1895, et større Tal, end noget siden 1880, 

 (nemlig 90); men under dette Aar fandt en Overproduction 

 Sted af Microtus og Lemmus i flere af de sydlige Landsdele, 

 og B-ovdyrenes Antal er da i Regelen høiere end normalt. 



I den første Halvdel af Tidsrummet, eller i Aarene 1846 

 til 1870, stod Hedemarkens Amt høiest i Antal. Dernæst kom 

 de 3 sammenstødende Amter Budskerud, Bratsberg og Nede- 

 næs, samt de 2 Trondhjems-Amter, og Romsdal. 



I de senere 25 Aar, fra 1871 — 1895, er Antallet gaaet be- 

 tydeligt ned i Hedemarken; betydelig Nedgang kan ligeledes 

 spores i Nedenæs og Romsdal, skjønt disse Amter endnu staa 

 forholdsvis høit. 



Hovedmassen af de dræbte Individer stammer fremdeles 

 fra Budskerud og Bratsberg, samt fra de 2 Trondhjems-Amter; 

 disse 2 temmelig adskilte Districter ere saaledes for Tiden de 

 gauperigeste i Landet, og have leveret tilsammen over det 

 halve Antal af alle i Landet dræbte Individer. 



De fattigste Amter ere Smaalenene, hvor der i de sidste 

 25 Aar blot er dræbt 5 Individer, Vestlands-Amterne, samt 

 Tromsø og Finmarken; i de 2 sidste Amter er intet Individ 

 i det hele samlede Tidsrum indleveret -til Præmiebelønning. 

 I Nordland, som i Periodens første Halvdel var forholdsvis 

 fattig, synes Antallet at være tiltaget i de senere Aar. 



1) Den fornemste Undtagelse herfra danner Fem-Aaret 1866 — 70, hvori 

 Antallet var væsentlig høiere, end i noget af de øvrige Fem-Aar. 

 Jeg har ved en tidligere Leilighed paapeget (Nyt Mag. f. Naturv. 

 22 B. p. 89), at denne pludselige og stærke Forøgelse iitvivlsomt for 

 en Del skyldes en feilagtig Udbetaling af Præmierne, idet en Del 

 Unger af Canis lagopus, (som under disse Aars stærke Lemæn-Van- 

 dringer netop optraadte særlig talrigt), ere blevne forvexlede (tildels 

 i bedragersk Hensigt) med Tingerne af F. lynx. 



Nyt Mag. f. Naturv. XXXVI. IH. 20 



