Bemærkninger vedr. Norges Pattedyrfauna 1882 — 1897. 325 



Melanlsme. Ved et Hi, fundet Vaaren 1891 i Kviknefjel- 

 dene, iagttoges ofte Hannen i Nærheden, og var et Par Jægere 

 vel bekjendt paa Grund af sin usædvanlige Farve, idet den 

 var lielt sort. Hiet, der laa i et Jordhul under en liden Fjeld- 

 væg, hvor Jorden var klædt med frodigt Græs, blev udgravet, 

 og 4 Unger dræbte; disse vare ligeledes usædvanlige, og af 

 sortagtig Farve. 



Fam. Ursidae. 



Ursns a,rctos, Lin. 1766. 



Tidligere Udbredelse. Endnu i det 16de Aarliundrede 

 vare Bjørnene (saavelsom andre Rovdyr) overordentlig talrige 

 i Norge ^). 



Vor sikreste Kilde om deres Optræden i dette Tidsrum 

 er Peder Claussøn Friis^), paa samme Tid, som han næsten 

 er den eneste. Af Friis's Skrifter, hvoraf det, som udførligst 

 omhandler Norges Dyreliv, er forfattet allerede i 1599, hen- 

 tede de fleste efterfølgende Forfattere, der skildrede Landets 

 Naturforholde, sin Kundskab gjennem et helt Aarhundrede 

 (eller mere). 



Det fremgaar af denne Forfatters forholdsvis udførlige 

 Meddelelser, at Bjørnene i den sidste Halvdel af det 16de 

 Aarhundrede forekom i saa stort Antal i Landet, at en enkelt 



„Landet var storartet og vildt, opfyldt af uhyre Skove, og kuin lidet 

 bebygget. Herved fik Dyrelivet en egen Kraft. Medens i Danmark 

 dets Modstand forlængst var brudt, var det i Norge endnu i Stand 

 til at udfolde en trod sig Modstand, føre en sidste Kamp om Be- 

 siddelsen af Landet. Som de tre vigtigste Forkjæmpere for Landets 

 Uafbængighod maa nævnes Bjørnen, Ulven, og Elsdyret. Den lang- 

 varige Krig blev først af gjort, da man lidt efter Aarhundredets 

 Midte istedetf or Buer og Spyd begyndte at anvende Bøsser i Striden. 

 Før Aarhundredets Slutning havde Krudtet skaffet Mennesket Sei- 

 ren". (Troels Lund, Danmarks og Norges Historie i Slutningen af 

 det 16de Aarhundrede, I. Indre Historie. Første Bog, p. 11. Kbhvn. 

 1879). 



Samlede Skrifter af Peder Claussøn Friis, udgivne af Dr. G, Storm, 

 p. 2. Chria. 1881. 



