326 R- Collett. 



Mand i Lister Lelin (omtr. 1560) dræbte 15 Bjørne med 

 sin Staalbue paa en Vinter, men blev selv dræbt under Kam- 

 pen med den 16de. 



Forf. anfører en Række lagttagelser om dens Naturhi- 

 storie, der i Hovedsagen ere correcte; saaledes om deres Næ- 

 ring til de forskjellige Aarstider, Ungernes Fødsel i Hiet og 

 deres senere Opdragelse, etc. 



Derimod ere Meddelelserne fra denne Tid om deres større 

 eller mindre Udbredelse i de forskjellige Landsdele kun faa. 

 Dog foreligger den Oplysning saavel fra P. Claussøn, som fra 

 en anden Forfatter, at de optraadte særlig talrige i de nord- 

 lige Kystegne, saaledes i Egne af Landet, hvor de i vore 

 Tider ere sparsomme eller helt manglende. 



Saaledes meddeles i en Beretning (af en unavngiven Forf.) 

 om Lofoten og Yesteraalen fra Aaret 1591 ^), at Bjørnene her 

 forekom „overmaade nok". Mere udførligt udtrykker Peder 

 Claussøn sig herom i sit senere Værk „Norrigis Bescrifuelse", 

 forfattet 1613, (trykt 1632). Forf. nævner her, at de i Lofo- 

 ten og Vesteraalen forekom i saa stort Antal, „at ey ere saa 

 mange i nogit Læn i Norrig". De anrettede her Skade, ikke 

 alene paa Qvæg, men ogsaa paa Fisk og Tran, idet de rev 

 Fisken ned af Hjelderne, og fortærede Tranen i Levertønderne. 

 Paa Moskenæs vare de saa talrige, „at de gaa i store Flocke 

 sammen", og Forf. forundrer sig med Rette over, hvorledes 

 de ere komne til denne 0, som ligger saa langt fra Land. 



Ifølge de Beretninger, som efter Ordre fra det Kgl. Danske 

 Cancelli i 1743 bleve afgivne af Landets Præster og civile 

 Embedsmænd (se p. 321), var Bjørnenes Antal i Midten af det 

 18de Aarhundrede endnu særdeles betydeligt, og de nævnes 

 ofte (sammen med Ulvene) som anrettende den største Skade 

 for Befolkningen. De vare den (jrang endnu udbredte over 

 en stor Del af Smaalenene, og de nævnes specielt som Skade- 

 dyr i E-akkestad, Skibtvedt og B-ødenæs Sogne (eller Districter, 

 hvorfra de nu ere helt forsvundne). 



En jevn Aftagen i Landets store Bjøruemængde kan alle- 

 rede spores fra Slutningen af forrige Aarhundrede. Herom 



1) Kort sandru Beskrivelse over Lofotlien, Vestraalen, Annenæs, Røst 

 og Værø, tilsammen skrevet 1591 (Kgl. N. Vid.-Selsk. Skr. 19 Aarh. 

 1 B., p. 451. Kbhvn. 1817.) 



