Bemærkmnger vedr. Norges Pattedyrfauna 1882 — 1897. 351 



kommelighed ikke benyttes som Havnegange for Hus- 

 dyrene. 



Hele Halvøen danner et Complex af større og mindre 

 Dalfører, høiere og lavere Aase, Smaavande og Elveløb, alt 

 adskilt og hegnet ved utilgjængelige Fjelde og Bræer. 



Strømsbotnen i Hyen udgjør saaledes en fuldstændig 

 Labyrinth af kratbevoxede Holmer og Halvøer, omflydte af dybe 

 Vandløb, der er saagodtsom ganske utilgjængelige for Menne- 

 sker, medens Hjorten ved Svømning baner sig Adgang overalt". 



I disse Egne har Hjortestanden øiensynlig i de senere 

 Aar tiltaget. Paa en enkelt Gaard, Lothe i Gloppen, optræder 

 dette Dyr som et virkeligt Skadedyr, idet Forholdene her ere 

 saadanne, at de samle sig i Flokke paa 10 — 20, lige op til 50 

 St. fra de omliggende Districter, og opholde sig her i den 

 smale Skovrand, som de true med at ødelægge^). 



Paa Hitteren, hvor, som ovenfor nævnt, Landets største 

 Hjortestand er samlet, er Terrainet afvexlende med Fjeld- 

 knauser, Myrer og Tjern; og, hvor Bunden er tør, findes 

 overalt Furuskov; Træerne ere i Regelen ikke høie, men af- 

 give dog et godt Skjulested for Hjorten. Den har her især 

 sit Tilhold i Udkanterne af Skovene, eller kort indenfor disse. 



Et sikkert, og tildels næsten utilgjængeligt Tilholdssted 

 have de i flere af de ligeoverfor Hitteren liggende Dele af 

 Fastlandet, hvor Terrainet er særdeles vildt og steilt, og hvor 

 egenthg Jagt paa mange Steder er næsten umulig; kun leilig- 

 hedsvis blive her Individer skudte, naar de søge ned i Korn- 

 agrene eller Englandet. 



Levemaade. De græsse (om Sommeren) helst fra Daggry 

 indtil Kl. 9 — 10 om Morgenen, og fra Kl. 4 til Mørkets Frem- 

 brud. I maaneklare Nætter ere de ofte i Bevægelse for at 

 skifte Opholdssted; i Regelen hvile de midt paa Dagen. 

 Hunnerne græsse længere om Morgenen, og begynde tidligere 

 om Eftermiddagen, end Hjortene; ligeledes søge de oftere, 

 end disse, ud paa de aabnere Steder. 



I Parringstiden vandre Hjortene uophørligt efter Hunnerne, 

 og i denne Tid spise eller hvile, de ikke synderligt. Men har 

 den først fundet disse, bliver den mindre rastløs, og sees ofte 

 at ligge, medens Hunnerne holder Vagt. Stødes de op paa 



^) Norsk Jæger- og Fisker-Foren. Tidsskr, 1895, p. 219. 



