372 R. Collett. 



at Antallet i Sytti- Aarene, da den vilde Stamme sandsynligvis 

 var dobbelt større, end i de seneste Aar, var blot 591 aarligt. 

 De ovenfor anførte Bemærkninger gjælde Landet sønden- 

 for Tro ndhjemsfj orden, altsaa de sydlige Fjeldvidder Dovre og 

 Langfjeldene med deres Forgreninger, eller de Trakter, hvori 

 Landets egentlige Vildren-Stammer i alle de senere Aarhun- 

 dreder bave bavt sit Tilbold. 



Finmarken. Det bar tidligere været antaget, at den vilde 

 Stamme i Finmarken bar været udryddet. Skovforv. Hage- 

 mann ^) oplyser i 1891, at en Stamme af, bvad ban anser for 

 virkelige Vild-Ren, endnu bar sit Tilbold i Vest-Finmarken i 

 det District, bvor Koutokeino, Alten og Kvænangen støde 

 sammen. Denne Stamme, der tæller maaske omkring 500 Indi- 

 vider, er den eneste faste i Finmarken; de, der træffes andet- 

 steds, maa betragtes som forvildede Tam-Ren, eller som Om- 

 streifere fra Rusland og Finland. 



Sildig Yngletid. Den 9de Sept. 1892 blev i Lesje skudt 

 en drægtig Hun, der skulde føde omtr. 17de Sept., altsaa 3 — 4 

 Maaneder efter den normale Yngletid. 



1) Norsk Jæger- og Fisker-Foren. Tidsskr. 1891, p. 5. 



