150 



C. H. OSTENFELD OG THEKLA R. RESVOLL. 



som vokser saa høit ovenfor vandkanten, at den staar helt flom- 

 frit. Plantens vokseplads er saaledes beltet omkring høieste 



flomgrænse. 



Planten viser sig morfologisk tilpasset til den løse bund 

 hvori den vokser. Den har et rigt grenet underjordisk stængel- 

 system, fra hvilket blomstrende skud skyder op i dagen (som 



Fig. 1. Parti af stranden ved Aursunden (ved gaarden Sakrisvold) med Aster. 



Alle skud tilhører denne art med undtagelse af de to med X merkede individer 



som er Astragalus alpinus. (Fot. 7de aug. 1915). 



figuren paa næste side viser). Fra de vandrette eller skråa op- 

 stigende jordstængler udgaar talrige, tildels lange birødder som 

 forankrer planten i den løse bund. Med en saadan bygning er 

 planten godt beskyttet mod at rives løs af bølgeslaget. Stæng- 

 lerne er langt krybende og kan naa over ganske betydelige 

 strækninger af sandet (vistnok mere end 1 meter). I forhold til 

 udviklingen af det underjordiske system er udviklingen i dagen 



