162 C. H. OSTENFELD OG THEKLA R. RESVOLL. 



indbefattet en hel række af nærstaaende arter, for hvilke er fælles: 

 krybende rhizom; ± ru og haaret stængel og blade; siddende, 

 lancetformede til ægformede, sagtakkede blade; talrige taglagte, 

 ofte noget udstaaende, linjeformede til æglancetformede kurv- 

 svøbblade; violette randkroner og gule skivekroner, og en 

 skidden-violet anløben fnok. 



Den ægte A. Sibiriens synes at være indskrænket til Øst- 

 sibirien fra Irkutsk til Amurlandet og er en sydligere form. En 

 anden art (eller maaske flere) dyrkes i botaniske haver under 

 navnet „A. Sibiriens". Vor her behandlede arktiske og sub- 

 arktiske form A. siibintegerrimns er en tredie og A. Richard- 

 soiiii en fjerde art af denne gruppe. 



Hvor langt øst i Sibirien A. subintegerrimus naar, kan 

 desværre for øieblikket ikke afgjøres med sikkerhed. Af de 

 foran omtalte eksemplarer er de øsihgste de, som N. H. Nilsson- 

 Ehle har samlet ved Lenaflodens nedre løb (Jakutsk-omraadet). 

 Langt østligere, nemlig i Konyambay paa Tschuktscher halvøen 

 (172° 53' W. L.), har F. R. Kjellman paa Vega-Ekspeditionen i 

 1879 taget nogle unge eksemplarer af en Aster, som han^ kalder 

 A. Sibiriens L., f. Richardsonii (Spreng.), og om hvilken han 

 siger, at dermed mener han den plante, som Lessing udførlig 

 har beskrevet som A. salsnginosus (d. v. s. A. Richardsonii 

 Spreng.). Han har aabent øie for dens nære forbindelse med 

 Trautvetter's form, idet han siger: „närmast torde den ifråga- 

 varande formen komma A. Sibiriens f. subintegerrima Trautv., 

 om den icke t. o. m. är identisk med den". Desværre er Kjell- 

 man's eksemplarer (i Riksmuseets samling) saa unge og und- 

 viklede, at deres bestemmelse maa blive meget usikker; de 

 ligner meget A. snbintegerrima ; men bladene er noget smalere. 

 Det er meget beklageligt, at de ikke er bedre udviklede, da man 

 derved vilde have havt veiledning i spørgsmaalet, om Berings- 



^ F. R. Kjellman, Asiatiska Beringssunds-kustens fanerogamflora. Vega 

 Exp. Vetensk. laktt. I, 1882, p. 502. 



