76 P. A. Øyen. 



bræ „de forborgene dybe huler oc refuer i sneen" (1. c. Pag. 

 74), en sætning som i noget forandret form, men dog saa lig, 

 at den næsten minder om en kopi, gjenfindes kos Wollf, der 

 ogsaa nævner Fuglefang med revner eller sprækker og de 

 „forborgene dybe huuler i sneen" (Norrigia Illustrata 1651, 

 Pag. 141). Ramus omtaler ogsaa „Fuglefang, hvor der ligger 

 stedse varendes sneefond, i hvilken ere mangfoldige dybe 

 sprekker, hvorfore man ikke kand fare derover, uden om 

 sommeren, naar man kand see sig for, og tage sig vare for 

 sprekkerne; men naar sprekkerne betekkes med ny snee; 

 maa man ikke fare derover, at man ikke bliver borte mel- 

 lem sprekkerne (Norriges Beskrivelse 1735, Pag. 24) — Fugle- 

 fang nævnes ogsaa af samme forfatter 1. c. Pag. 133. Pon- 

 toppidan omtaler Fuglefang omtrent paa samme maade som 

 Ramus, men med andre ord — det er den dybe og haarde 

 snefond med de store sprækker og en afgrund, opholdssted 

 kun for fugle (Norges Naturlige Historie B. I. 1752, Pag. 69. 

 70). Jonge giver ogsaa en ganske kort beskrivelse af Fugle- 

 fang (Chorographisk Beskrivelse over Kongeriget Norge 1779, 

 Pag. 255. 256). I „Udkast til en Beskrivelse over Hardanger 

 i Bergens Stift i Norge samlet og sammenskrevet af sal. Hr. 

 Marcus Schnabels efterladte Papirer ved H. S." (Kjøbenhavn 

 1781) gjør forfatteren opmærksom paa, at benævnelsen Fugle- 

 fang er urigtig (Pag. 46) og skriver selv dels Følge-Fonden 

 (Pag. 20) og dels Folge-Fonden (Pag. 45) — „dette field er be- 

 dækket med snee eller iis, som er ganske blaa" (Pag. 45) ; 

 forfatteren skal her være Hans Strøm (Christopher Hansteen: 

 Reise-Erindringer 1859, Pag. 25). Naar man hos M. R. Flor 

 (Bidrag til Kundskab om Naturvidenskabens Fremskridt i 

 Norge. Indbydelsesskrift, Christiania Kathedralskole 1813, 

 Pag. 39) finder Folke-Fonden, saa er vel dette nærmere en 

 trykfeil eller en anden særegenhed, end det er en skrive- 

 maade med dybere rod og betydning. 



Tager vi endelig Har danger jøkelen for os, saa træffer vi 

 atter de mange navne. I det ovenfor citerede „Udkast" af 

 Marcus Schnabel omtales ogsaa „den Jøkkel (med iis bedæk- 

 kede field) i Eidsfjord, ovenfor Simendal, hvorom dog ikke 

 kan gives nogen partikulair beretning" (Pag. 39), og paa det 

 ledsagende kart er Hardangerjøkelen afsat omtrent paa sit 

 rette sted som fluiden S B (Snee-Briee)." Wille skriver 



