Bidrag til vore bræegnes geografi. 81 



neskelig fod, hvor man kan gaae paa opdagelses-reiser med 

 samme held som i det indre af Afrika eller Ny-Holland, 

 kort i de mest ubekjendte lande paa kloden. Til beviis paa, 

 at der gives saadanne strækninger i Norge, behøver jeg blot 

 at anføre den 3 — 4 mile lange søe Bygdin, og den 2 mile 

 lange og meget brede søe Tyen, som af hr. bergkandidat 

 Keilhau og stud. medic. Boeck i aaret 1820 opdagedes i den 

 store næsten ganske ubekjendte fjeldstrækning imellem Guld- 

 brandsdalen, Sogn og Yalders" (Magazin for Naturvidenska- 

 berne, aargang I, B. I, Pag. 247 — 248). Og i en anmærkning, 

 om hvilken det ikke kan sikkert afgjøres, enten den skriver 

 sig fra Hansteens eller redaktørens haand, heder det om 

 Bygdin og Tyin: „ingen af disse søer findes paa det pon- 

 toppidanske kort, og altsaa ei heller paa noget andet" (1. c. 

 Pag. 248). 



At Hansteen og redaktøren af „Magazinet" kunde være 

 ubekjendt med det geografiske kjendskab, man paa karter 

 og i literatur havde til Jotunheimen i forrige aar hund rede, 

 kan endda til nød finde sin forklaring, men at de skulde 

 være uvidende om, hvad der i begyndeisen af vort aarhundrede 

 var gjort til udvidelsen af denne kundskab, synes høist be- 

 synderlig. Kun nogle ganske faa aar iforveien var nemlig 

 udkommet en reisebeskrivelse, som ogsaa bragte et lidet bi- 

 drag til denne egns geografi, idet Vargas Bedemar, som reiste 

 heriaarene 1810 — 14 omtaler Skagastølstinderne: „auch haben 

 einige von diesen hier ein kraterförmiges Ansehen; besonder sein 

 Kegel mit einer gegen Westen gewandten Vertiefung. Ein 

 Gletscher legt sich jetzt darin an" (Reise nach dem Hohen 

 Norden B. I, Pag. 216) og nævner videre Smørstabben og „den 

 Store Sneefond mit seinen Eisschollen" (1. c. Pag. 225). 



Endnu besynderligere er det imidlertid, at de to forfat- 

 tere i „Magazinet" synes at vær6 i den grad ubekjendte med 

 Chr. Smith's undersøgelser, som man efter det foreliggende 

 maa være berettiget til at slutte. Der er noget saa eiendom- 

 melig ved dette, at der for os, som lever saa fjernt i tid fra 

 det passerede, synes noget uforklarligt ved det hele. Thi Chr. 

 Smith's høifjeldsundersøgelser var nemlig omtalt paa tre for- 

 skjellige steder i den almindelig tilgjængelige literatur og alt 

 publiceret kun nogle faa aar iforveien. 



XXXVII, I. 6 



