126 . P. A. Øyen. 



de udstrakte plateauformer, at ialfald isen her har holdt sig 

 i sine nuværende forhold længere end inden i centrale egne. 



Men i det store og hele bliver vi altsaa nødt til at an- 

 tage vor nuværende nedisning for „ny". Det er imidlertid 

 da iøinefaldende, for det første hvor lidet tidsrum denne om- 

 fatter i forhold til den samlede nedisningsepoke, og for det 

 andet hvor sammenlignelsesvis lidet de topografiske forhold 

 maa have forandret sig under denne sidste nedisningsfase. 



Ligesom den marine abrasion langs vor kyst i dette tids- 

 rum er liden, ja ubetydelig, sammenlignet med de tildels ret 

 betydelige indsnit fra de tidligere, saaledes er sikkert nok 

 ogsaa vor høifjeldsabrasion forholdsvis meget ringe. Man har 

 jo været vant til at forestille sig denne paa høist forskjellig 

 maade — endel forskere har trukket den almindelige forvitring 

 i forgrunden, andre bræernes arbeide. Jeg vil ikke sige, at 

 sandheden ligger i midten. Vi bliver, ifølge det i det fore- 

 gaaende udviklede, nødt til at anskue forholdet paa en helt 

 anden maade end tidligere; thi taler vi om -forvitring og bræ- 

 arbeide, bliver vi ogsaa nødt til at tale om en hel del andre, 

 forskjelligartede faktorer, hvis behandling imidlertid fører ind 

 paa ganske specielle omraader af glacialogien, derfor vælger 

 vi heller, hvor ikke spørgsmaalet er om de enkelte kræfters, 

 men om den samlede krafts virkning, at benytte begrebet 

 glacialerosion. 



Naar man tidligere skilte saa skarpt mellem de forskjellige 

 brætyper, saa kan man jo ikke finde det særdeles mærkelig, 

 at de erosive forhold tildels blev anseet at være af høist for- 

 skjellig art hos de enkelte typer. 



Men med det nyvundne syn paa nedisningsfenomenets 

 genetiske sammenhæng bliver vi ogsaa nødt til at gaa denne 

 these noget nøiere efter i sømmene, og vi vil da finde, at den 

 er ligesaa uholdbar, som det er unaturlig at skille bræerne 

 kvalitativt ad. Vi vil ogsaa med hensyn til glacialerosion 

 kun finde denne kvantitativ forskjellig for de forskjellige 

 bræer. Medens vi f. eks. hos mange af de store kontinental- 

 bræer vil finde den subglaciale erosion i høi grad fremtræ- 

 dende, vil i modsætning dertil hos enkelte grupper af lokal- 

 nedisningens type den superglaciale erosion træde sterkest i 

 forgrunden. 



