128 P. A. Øyen. 



Som jeg allerede har gjort opmærksom paa, kan der ved 

 den klimatologiske abrasionsgrænses oscillation fremtræde fæ- 

 nomener af stor interesse for studiet af en egns topografi. 

 Faar den abraderende kraft uforstyrret fortsætte sin virksom- 

 hed i tilstrækkelig lang tid, vil den efterhaanden skaffe væk 

 alle de partier, som rager over den til arbeidstiden svarende 

 klimatologiske abrasionsgrænse, og man faar da en abrasions- 

 flade, som i regelen har en mere eller mindre undulerende 

 karakter. Hardangerjøkelen frembyder for os et saadant bil- 

 lede. Og de undulationsflader, som i st.ore træk er det be- 

 stemmende for vort lands, eller for den skandinaviske halvøs, 

 afheld mod øst, vest og syd er vel ogsaa nærmest at betragte 

 som saadanne abrasionsflader. 



Indtræder imidlertid en oscillation med tilstrækkelig stor 

 amplitude af den klimatologiske abrasionsgrænse, før end alle 

 de over denne opragende partier er jevnet ned til abrasions- 

 naden, saa vil man som resultat faa en ny abrasionsflade i 

 lavere niveau, om en synken af grænsen indtræffer, eller om 

 oscillationen medfører en stigning af den klimatologiske abra- 

 sionsgrænse, vil man faa en mere eller mindre undulerende 

 vidde, hvor hist og her høiere partier rager op med de for 

 saadanne erosionsrester karakteristiske sidebegrænsninger. Et 

 saadant billede vilde de vidder frembyde, hvorpaa Joste- 

 dalsbræen og Folgefonnen ligger, om den nuværende glaciale 

 abrasionsgrænse undergik en tilstrækkelig hævning til at lægge 

 disse vidder bare. Hardangervidden frembyder nok af eks- 

 empler i saa henseende — Haarteigen er vistnok et af de 

 bedste, om end kun et af de mange. Det er saa langt fra, at 

 disse eiendommelige topografiske forhold er minder om en 

 interglacialtid, at de tvertimod har faat sit eiendommelige 

 præg og sit tilsnit under en vis fase af nedisningen og efter- 

 ladt som et minde om denne i en vis „forstenet" form, da den 

 glaciale abrasionsgrænse blev forlagt til et høiere niveau. 



Det vilde være en interessant opgave at søge at fremfinde 

 de til forskjellige afsnit af nedisningen svarende abrasions- 

 flader, men det vil være vanskelig med uogen grad af sand- 

 synlighed at træffe det rette; thi disse fläder er vistnok ofte 

 af meget aphan karakter. Og naar vi ser, hvilket fremtræ- 

 dende unduleret præg den nuværende klimatologiske niveau- 

 flade har, bliver det dobbelt vanskelig at kunne skille skarpt 



