Bidrag til vore bræegnes geografi. 143 



leilighedsvis har hävt anledning til at gjøre under mit arbeide 

 med mekaniske analyser, overtydet mig om, at slammets frem- 

 herskende kornstørrelse øver en betydelig indfLydelse. For- 

 holdet med hensyn til slammængdebestemmelser er derfor saa 

 ind viklet, at det ikke lader sig gjøre at anvende den ovenfor 

 antydede, ganske enkle fremgangsmaade direkte, men man vil 

 nok kanske kunne naa ganske gode resultater ved lokalt at 

 kombinere den med den almindelig brugte fremgangsmaade. 



Man maa imidlertid ikke bortse fra, at nok ogsaa andre 

 faktorer end slammængden kan spille en rolle med hensyn til 

 bræ våndets farve. Allerede Wittstein var kommet til det re- 

 sultat, at „es bleibt dann nur noch die organische Substanz, 

 die Hummussäure, als Ursache der Färbung übrig ; und sie ist 

 es in der That, welche, in geringer Menge gelöst, die blaue 

 Farbe des Wassers in eine blaugrüne bis grüne verwandelt; 

 in grösserer Menge gelöst, die ursprüngliche blaue Farbe des 

 Wassers verdeckt und ihre eigene braune Farbe zur Geltung 

 bringt" (Sitz. Ber. der königl. bay. Akad. der Wissenschaften, 

 München 1860, Pag. 621). Schmelck undersøgte endel sne- og 

 vandprøver fra Jostedalsbræen og fandt der en i kolonier le- 

 vende bakterie, „welche während ihres Wachsthums einen 

 grünen fluorescirenden Farbstoff bildete" (Centralblatt für 

 Bakteriologie und Parasitenkunde, Jahrg. II. B. IV, Pag. 546). 

 Og han fortssetter: „Später habe ich sie auch in Proben — 



des Eiswassers vom „Folgefond" und von dem 



„Jotungebirg" gefunden. Der Gedanke liegt daher nahe, dass 

 das constante Vorkommen dieser Bakterienart in den Eis- 

 regionen mit der eigenthümlichen grünen Farbe des Glet- 

 scherwassers in Verbindung steht" (1. c. Pag. 547). Senere 

 kom Schmelck ved sine „undersøgelser til den slutning, at 

 brævandets grønne eller blaaliggrønne farve beror paa dets 

 renhed for organiske stoffer, hvorved dets farve i større eller 

 mindre grad nærmer sig til det kemisk rene vands farve" 

 (Naturen 1898, Pag. 28). Og^ganske nylig er Spriug kommet til 

 følgende resultat: „l'eau est bleue par elle-même et les parti- 

 cules qu'elle tient en suspension causent principalement son 

 illumination" (Arch, des Sciences physiques et naturelles 1899, 

 t. VII, Pag. 333). 



Mere fremtrædende end i bræelvene, der endnu for det 

 meste udpræger sig ved en graaagtig, leret farve og et grumset 



