148 P. A. Øyen. 



I vore fjelddale og bræegne hører sneskred nær sagt til 

 dagens orden, ofte ogsaa meget ødelæggende. Et af de største, 

 som i historisk tid har rammet vor centrale bræegn, var vel 

 det, som 23 marts 1718 ødelagde gaarden Kvandesvold med 

 alle derpaa staaende huse ; heste og andre kreaturer samt otte 

 mennesker dræbtes (Danmarks og Norges oeconomiske magazin 

 1757, B. I, Pag. 266). I Osedalen (Hardanger) har det hændt, 

 „at den i dalen fra fjeldet nedstyrtede snee ikke har kunnet 

 bortsmelte i en sommer" (Hermoder 1824, 6 halvaar, Pag. 148). 

 Og saadanne snefonder kan ofte give anledning til ganske 

 eiendommelige vegetationsforhold. Saaledes fortæller Blytt, 

 at „i slutningen af august 1865 laa ved Bojum i Fjærland en 

 saadan snefond igjen kun faa skridt fra og faa fod over søen. 

 Omkring denne fond gjennemvandrede jeg i et par snese skridt 

 de 4 aarstider lige fra fondens vinter til den fuldt udviklede 

 høstvegetation lige i naboskabet" (Nyt Mag. for Naturv. B. 16, 

 Pag. 118). 



„Under snefonnerne og ved brævandene", siger Dahl, 

 „kan man allerede paa afstand iagttage en livlig grøn vegeta- 

 tion, men kommer man nærmere, viser denne sig at være tem- 

 melig konstant for saadanne lokaliteter" (Plantegeografiske 

 undersøgelser i det indre af Romsdals amt med tilstødende 

 fjeldtrakter, I, Pag. 11), og han gav ved en anden leilighed en 

 fortegnelse over „de planter, man i Sundalsfjeldene lryppigst 

 træffer i nærheden af snefonnerne" (Christiania Vid. Selsk. 

 Forh. 1893, Nr. 21, Pag. 7). 



Der er vel ingen af vore botanikere, der i saa høi grad 

 har bidraget ved sine undersøgelser til at kaste et lys over 

 vor floras indvandringshistorie og de love, der her gjør sig 

 gjæidende, som afdøde professor Axel Blytt. Det er et stort 

 arbeide, den alt for tidlig bortgangne forsker her har udført. 

 Og da endel af de vundne resultater paa en mere umiddelbar 

 maade berører flere af vore bræegnes plantegeografiske for- 

 hold, vil det være paa sin plads her at minde om disse. Det 

 var allerede fra en forholdsvis tidlig del af sin forskerbane, 

 at Blytt meddelte: „Pendant mes excursions dans les mon- 

 tagnes de Valders, de Sogn et de Lom, j'ai toujours rencontré 

 sur les micaschistes faciles à se diviser une flore très riche 

 et très variée, tandis que la végétation du gneiss est toujours 

 trés-uniforme, et cela quoique ces roches soient presque iden- 



