162 P. A. Øyen. 



henseende jeg ei har villet eller kunnet anføre disse jorder, 

 som total ødelagte, iblandt Milvirsdalens gaarde. Man har 

 ellers erfaret, hvorledes den fra 1748 er gaaet ti] båge, men 

 kun meget langsom, dog saaledes, at det kan kiendeligen 

 mærkes" (1. c. Pag. 17—18). 



Dette har altsaa efter, hvad ovenfor blev meddelt, rime- 

 ligvis været kilden for den korte omtale, som Pontoppidan 

 ofrer denne begivenhed, men han synes dog ikke at have 

 benyttet den paa en fuldt korrekt maade, naar han fortæller: 

 „i Justedalen, som ligger høyt til fields, har denne iisbrede 

 ødelagt nogle gaarde, og truer at gaae videre" (Norges Natur- 

 lige Historie 1752, B. I, Pag. 46). 



Det er den samme beretning, optrykt i Thaarup's Ma- 

 gazin, som ogsaa har udgjort grundlaget for Leopold von 

 Buch' s omtale af bræ fremrykningen i Jostedalen i midten af 

 forrige aarhundrede (Grilbert : Annalen der Physik, 1812, B. 41, 

 Pag. 22). 



Om den samme begivenhed flndes der ogsaa en anden be- 

 retning, nemlig til Hans Strøm fra Hans Viingaard, der i flere 



aar havde været prest i Jostedalen: „ Krondal, hvor 



der fra forrige tider ligge ligesom volde af de mange stene, 

 som den i sin fremgang har ført for sig, og paa det første i 

 en anden dal, kaldet Mielvedal, hvor den i en "tid af 30 aar 

 har gaaet saa vidt frem, at den har borttaget grunden, som til- 

 hørede en gaard, kaldet Nyegaard, hvorfor og samme gaard 

 for nogle aar siden er bleven øde. Det er og et sagn blant 

 bønderne i Justedalen, at der i samme dal, som nu er opfylt 

 med snee fra det nederste til det øverste, har tilforn staaet 

 14 røgstuer" (Strøm: Beskrivelse over Søndmør 1762, B. I, 

 Pag. 46). 



Omtrent til samme tidspunkt svarer ogsaa godt et par be- 

 retninger, som Bohr meddeler, og som derfor ogsaa bidrager 

 til at give et nærmere indblik i forholdene. Bohr fortæller, 

 at „en 92 aars gammel kone, som først døde 1810, ifølge Juste- 

 dals ministerialbog, skal ofte have været i den gamle Nigaard, 

 og dens forrige beboere forlode den først, efter hendes og 

 fleres sigende, da bræen havde skudt huset paa skråa. De 

 byggede derefter den lille plads, Nigaard, hvor den nu staaer" 

 (Om Iisbræerne i Justedalen og om Lodalskaabe, Pag. 6). I 

 sin beskrivelse af Bjørnestegsbræen (1. c. Pag. 9 — 10) med- 



