Bidrag til vore bræegnes geografi. 173 



Schritt; ja, er soll sich sogar nach der Erzählung unsers 

 Führers ehemals bis zum andern Gehänge erstreckt, und 

 solchergestallt den Flusz überwölbt haben, der unter ihm 

 wegströmte" (1. c. Pag. 200). Dette fremgaar forresten ogsaa 

 af Naumann's senere, meget interessante bemærkninger om de 

 her uævnte forhold: „So war der in einem Seitenthale des 

 Justethales herablaufende Björnstegsgletscher ehemals für 

 diesz Thal ein Transversalgletscher, der wie ein ungeheurer 

 Damm quer über von einem Gehänge bis zum andern reichte, 

 und die nach ihren höher aufwärts befindlichen Sennen zieh- 

 enden Hirten nöthigte, einen treppenartigen Felsenweg in 

 60 Fusz Höhe am Gehänge anzulegen. Auch der Nygaards- 

 gletscher hätte ein solcher versperrender Eiswall für das Juste- 

 thal werden können, wenn nicht seinem Fortschreiten durch 

 unbekannte, periodisch eintretende klimatische Veränderungen 

 Schranken gesetzt worden wären" (1. c. Pag. 214 — 215). Forbes 

 betegner ogsaa Faabergstølsbræen som „the Biörnestegs-brae" 

 (Norway and its Glaciers 1851, Pag. 160). 



Der er imidlertid et andet fænomen, som vi ogsaa bør 

 mærke i denne forbindelse, nemlig isdæmmede sjøers udbruds- 

 katastrofer. Endskjønt det for vort lands vedkommende endnu 

 slet ikke kan siges at være paavist, i hvilket forhold disse 

 staar til bræernes oscillation, da forholdet tildels synes at være 

 af en uregelmæssig karakter, saa er det dog høist rimelig, at de 

 især vil indtræde under en begyndende tilbageskriden af bræerne 

 eller under andre mindre stabile forhold i disses stand, en anta- 

 gelse som ogsaa støttes af de faa beretninger, vi har om saadanne. 



Som det vil fremgaa af Munch's ovenfor indtagne beret- 

 ning, skulde et udbrud af Dæmmevandet have fundet sted i 

 1813, altsaa paa et til det netop i det foregaaende som mere 

 sandsynlige antagne afsnit i oscillationsperioden. 



Der afvindes imidlertid i foreliggende tilfælde dette fæno- 

 men en forøget interesse derved, at den her anførte katastrofe 

 ved Dæmmevandet ikke optræder fuldstændig isoleret. Thi 

 nogle aar senere beretter biskop Neumann, at Veslefjords- 

 dalen især var mærkelig ved den der senest indtrufne revolu- 

 tion: „ — — — det var, endog med ubevæbnede øine, let og 

 tydeligt at see, hvorlunde der var et uhyre stort hul i bræens 

 munding. Dette hul aabnede sig i aaret 1820. I bræens 

 huulhed havde der nemlig samlet sig saa meget vand, at bræen 



