Bidrag til vore bræegnes geografi. 183 



strækning beitesmark for smaafæ. Den har dog i de sidste 

 aar været i aftagende" (Sneebræen Folgefon, univ. prog. 1864, 

 Pag 10). 



Ser vi lidt nærmere paa forholdene, saa vil vi snart finde, 

 at ikke paa langt nær alle vore bræer eller brægrapper kan 

 benyttes med lige stor sikkerhed, naar det gjælder af de for- 

 andringer, som indtræffer ved hine eller inden de sidstnævnte, 

 at slutte tilbage til mere eller mindre udprægede, periodiske 

 forandringer i de klimatiske forhold. I regelen vil det være 

 saa, at de mindre og skarpt individualiserede bræer vil være 

 de, der sikrest kan anvendes som klimatmaalere. De smaa 

 lokalbræer, der hver for sig har sit fimgebet, sit veigebet og 

 sit afsmeltningsgebet vil derfor være langt tjenligere til dette 

 øiemed end de større, ikke at tale om de bræer, der som 

 tunger skyder ud fra et fælles firnomraade, saaledes som f. 

 eks. tilfældet er med Jostedalsbræens isbræer. Det er det 

 samme resultat, som ogsaa Reid er kommet til: „Smaller 

 glaciers in general respond more quickly to climatic variations" 

 (The Mechanics of Glaciers, Pag. 927). 



Som vi altsaa nu har seet i det foregaaende, er der for 

 Jotunheimens vedkommende med sekstiaarene indtraadt en 

 udpræget regressionsperiode. Og efter hvad Bing meddeler i 

 „Ture paa Folgefonnen til og med 1895", kan noget tilsva- 

 rende ogsaa siges at have fundet sted ved Folgefonnen: „I 

 de sidste 25 à 30 aar er Folgefonnen tøet stærkt op. Flere 

 og flere „øer" og „skjær" er i denne tid komne tilsyne ud 

 paa bræen, og hvad der før var „øer" er i samme tid tildels 

 blevne „landfaste". Dette er paa sydpartiet særlig tilfældet 

 ovenfor Mauranger og Odda, og ligeledes tilfældet med store 

 dele af midtpartiet, hvor der nu stikker frem grundfjeld, som 

 før altid laa skjult af fonnen. Ud i august maaned, naar 

 bræen er „mager" o: snefattig, og før ny vintersne er falden, 

 kan man ifølge føreres udsagn „gaa der næsten uden at be- 

 træde sneen". Om isbræerne fra Folgefonnen i samme tids- 

 rum gjennemgaaende har svundet ind eller rykket frem, har 

 nærværende meddeler ingen positiv kundskab om. Stærk 

 fremadskriden af en isbræ synes at bevirke en tilsvarende af- 

 magring af den ovenforliggende snebræ. Saa der er intet 

 usand synligt i, at isbræerne kan have rykket frem samtidig 

 med, at snebræerne er minket. Den af Folgefonnens store 



