186 P. A. Øyen. 



Il ce peut cependant que le glacier soit de nouveau en voie 

 de progression" (1. c. Pag. 15). 



Bjørnestegsbræen: „Le dernier glacier est en voie de 

 progression depuis quelque temps, tandisque les autres glaciers 

 de la vallée de Krondal on été en retraite" (1. c. Pag. 15). 



Nigarsbræen: „Il parait que le glacier a déjà été en 

 voie de progression en 1868. Auparavant on dit qu'il était en 

 retraite" (1. c. Pag. 15). 



Gredungsbræen : „Les deux glaciers ont été, d'après ce 

 qu'on dit, depuis les deux dernières années en voie de pro- 

 gression, mais auparavant en retraite" (1. c. Pag. 17). 



„Les trois glaciers de la vallée d'Olden ont été en re- 

 traite depuis long temps, d'après ce qu'on dit. En 1869 ils 

 semblent avoir été en voie de progression" (1. c. Pag. 18). 



Lodalsbræen og Stegeholtsbræen var i fremstod 1869 (1. c. 

 Pag. 17). 



Hvor stor eller hvor liden betydning i dette tilfælde i tid 

 mere lokale forholde kan have, har det altid sin interesse, at 

 erindre om, at da løitnant Lorange i slutningen af sekstierne 

 kartlagde endel af Jostedalsbræen og tilstødende trakter, med- 

 deles der at efter hans rapporter „maa veiret paa forsommeren 

 1868 have været særdeles ugunstigt" (Bergens fjellmannalags 

 aars-oversyn 1895, Pag. 2), og i rapporterne 1869 heder det 

 stadig, „at storm, regn, snefok eller taage hindrede arbeidet" 

 (1. c. Pag. 3). Derimod „i 1870 har sneforholdene været gun- 

 stigere, idet sneen er fastere og ikke ligger saa langt ned i 

 dalene" (1. c. Pag. 3). Hvor længe dette i tid mere lokale 

 fremstod har holdt sig har vi ingen sikker efterretning om, 

 men det synes dog rimeligt, at det ialfald paa sine steder har 

 strukket sig noget ud over de to sidste af sekstiaarene ; thi 

 Anders Briksdal har meddelt mig, at „Briksdalsbræen, Melke- 

 voldsbræen og Aabrækkebræen før 1873 gik frem". 



Medens der saaledes i aarene henimod sytti og derom- 

 kring ved Jostedalsbræen har gjort sig gjældende et udpræget 

 fremstod, om det end sand synligvis, efter alt hvad vi ved, 

 hverken i udstrækning eller varighed har havt nogen betydelig 

 størrelse eller længde, men været af meget beskedne dimen- 

 sioner i begge hensender, synes altsaa bræerne i vor centrale 

 høifjeldsegn, saaledes som vi har seet i det foregaaende, at 

 have fortsat paa deres retræt. Dette bekræftes ogsaa af "Wil- 



