Bidrag til vore bræegnes geografi. 191 



K. Vet. Akad. Förh. 1879, Nr. 2, Pag. 21). Sexe angav i 

 1877 afstanden fra Nigarsbræens nedre ende til det sted, hvor 

 de forholdsvis moderne moræneafleiringer ophørte, til omtrent 

 3000 skrid t (Arch, for Mathem. og Naturv. B. II, Pag. 470). 

 Ved Nigarsbræen angiver i 1878 Holmström „afståndet från den 



nuvarande iskanten till yttersta ändmoränen till 1000 m." 



(Øfversigt af K. Vet. Akad. Förh. 1879, Nr: 2, Pag. 15). 

 Holmström angiver 1878 bræstanden ved Bersetbræen paa en 

 meget omtrentlig maade, idet han siger, at „på ett afstånd af 

 kanske 1000 m. blifver marken med ens blottad på nästan all 

 växtlighet" (Øfversigt af K. Vet. Akad. Förh. 1879, Nr. 2, 

 Pag. 11). Og i sine „Chips from the ice-axe in Norway 1881" 

 siger Slingsby om Kjendalsbræen: „during the six years that 

 had elapsed since I had first seen this glacier I found it had 

 shrunk very considerably" (Den norske turistforenings aarbog 

 1881, Pag. 107). Johannes Vigdal meddelte mig i 1895, at 

 hans tyveaarige erfaring havde overbevist ham om, at alle 

 vore bræer er i raskt aftagende, og fra Tunsbergsdalsbræen 

 anførte han saa et slaaende eksempel: „Sidst jeg saa samme, 

 var i 1881, og i sommer, altsaa efter 14 aars mellemrum, kom 

 jeg atter til Tverdalssæter og fik nu se, at enden paa bræen, 

 som i 1881 var en lodret væg, næsten til et kirketaarns høide, 

 nu var næsten nedsmeltet; tilbagetrukken var den vist neppe". 

 Og Bing har ogsaa meddelt mig, at han er sikker paa, Tuns- 

 bergsdalsbræen har gaaet tilbage. — I denne forbindelse kan 

 nævnes, at Bing sommeren 1898 midt paa bræryggen mellem 

 Langedalen og Stardalen fandt en stor, med vand halvfyldt 

 isgryde af ca. 100 fods længde og 60 fods bredde. 



Vender vi os til Jotunheimen, saa finder vi i den her 

 omhandlede periode bræerne fortsætte deres regression. Dette 

 har vi allerede seet i det foregaaende. „Bræerne har minket 

 i min tid", skriver Anfin Vetti til mig, og efter ham gjælder 

 dette specielt for bræen paa sydsiden af Skagastølstinderne 

 og for Breikvamsbræen, som begge har minket flere meter. 

 Og ved den ovenfor nævnte anledning meddelte Johannes 

 Vigdal mig, at ifølge hans erfaring gjaldt regelen om bræernes 

 tilbagegang ogsaa for Horungernes vedkommende. 



Imidlertid har vi ogsaa i Jotunheimen i denne periode 

 en katastrofe, der bringer os til at erindre det anomale for- 

 hold ved Folgefonnen. Ole Eøisheim har nemlig meddelt 



