192 P. A. Øyen, 



mig, at der fandt et udbrud sted ved Mjølkedalsvandet ca. 

 1878. Ifølge Nielsen skede vistnok dette udbrud af Mjølke- 

 dalsvandet 1879 (Reisehaandbog over Norge, 1893, Pag. 187). 

 Dette skulde efter, hvad jeg har udviklet i det foregaaende, 

 tyde paa mindre stabile tilstande ved Mjølkedalsbræen, forhold 

 som igjen muligens staar i forbindelse med en mindre oscilla- 

 tion, for ubetydelig til at have tiltrukket sig en mere alminde- 

 lig opmærksomhed. 



Idet vi saa med ottiaarene træder ind i et nyt decennium, 

 befinder vi os i Jotunheimen endnu i den samme regressions- 

 periode. Det kunde for saa vidt være nok at henvise til, hvad 

 der allerede er meddelt i det foregaaende; men eftersom 

 kjendskabet til denne egns geologi og bræforhold udvides, 

 finder vi ogsaa flere udtalelser, som gaar i samme retning. 



I sin „Dagbog fra reise i Jotunfjeldene 1883" meddeler 

 saaledes Ths. Münster, at „i passet, som skiller Troldsteins- 

 høerne fra Glittertinds bræer og tinder, var en tydelig af- 

 tagen af bræerne synlig; paa rektangelkartet staar passet som 

 dækket af isbræ (bræerne efter sneforholdene 1871 — 74), 

 medens der nu kun var enkelte fonner, rigtignok tildels af 

 betydelig størrelse, tiltrods for den store snemængde i for- 

 løbne vinter; ligeledes saaes moræner foran den i NO gaaende 

 arm af Grjotbræen at ligge ca. 10 m. foran selve- bræen; 

 nedenfor selve Troldsteinskvølven var heller ingen bræ læn- 

 ger. Min fører, Knut Vole, havde ved Styggebræens moræne, 

 der passeres paa veien til Galhøpiggen, ogsaa iagttaget en 

 aftagen af bræerne" (Nyt Magazin for Naturvidenskaberne 

 B. 28, Pag. 203). Og i 1897 erklærede „alle de gamle førere 

 og fj eld vante folk", Thorgeir Suilheim, Svein Kvitingen, Ras- 

 mus Faaberg, Ole Øiene, Knud Vole m. m. fl. „at de ikke 

 kjendte nogen bræ, der var gaaet frem, men alle betydelig 

 tilbage" (Den norske turistforenings aarbog 1898, Pag. 147). 



Emanuel Mohn skriver 24 juli 1877 om Tverbyttjern i 

 Leirdalen: „ — — — et lidet, lysegrønt tjern med svømmende 

 isstykker; sneen dækkede fremdeles alt, lige ned til tjernets 

 bred" (Den norske turistforenings aarbog 1877, Pag. 82). I 

 1891 fandt jeg, at bræen ikke gik helt ned til tjernet, men 

 dog næsten — „kun adskilt fra dette ved en ganske smal 

 strimmel af sandig, blød grund" (Isbræstudier i Jotunheimen, 

 Pag. 17). Man sporer saaledes her muligens en svag tilbage- 



