198 P. A. Øyen. 



ogsaa et enkelt tilfælde i modsat retning, idet Sliugsby i 1889 

 omtaler „Suphellebræ which is advancing at present" (Den 

 norske turistforenings aarbog 1889, Pag. 71). 



Det er ikke blot i vort lands nordlige del, at vi endnu 

 har bræer, der i glaciologisk henseende er ubekjenclte, men 

 selv paa' Vestlandet. En saadan, endnu ikke undersøgt bræ 

 er Gj egna! und sbræen (Gjegnabræ) eller Aalfotbræen i Nord- 

 fjord. Der findes nogle turistskildringer derfra (Cfr. f. eks. 

 Bergens turistforenings aarbog 1894 — 95, Pag. 69 flg. og Den 

 norske turistforenings aarbog 1896, Pag. 114 flg.). Over- 

 retssagfører Bing har meddelt mig, at Aalfotbræen og 

 Gjegnabræen er sammenhængende, og at denne bræmasse 

 ikke har nogen egentlig isbræ af betydning. Bing har end- 

 videre meddelt mig, at denne bræmasse har aftaget voldsomt 

 i de sidste 10 — 15 aar. Ved en anden leilighed meddeler 

 Bing, at „Aalfotbræen — — — saavelsom Gjegnabræen 

 synes at have været i tilbagegang i længere tid" (Tu- 

 ristforeningen for Bergens By og Stift. Aarbog 1894 — 95, 

 Pag. 80). Og „de omgivende bj^gdelags kjendskab til den 

 synes at være lidet; opmaalerne kunde ikke erholde andet 

 navn opgivet end den i Nordfjord gjængse fællesbetegnelse 

 for bestandig is og sne nemlig: blaabræde" (Den norske tu- 

 ristforenings aarbog 1878, Pag. 74). Blaabrce synes at være 

 ensbetydende med sncbræ (Strøm: Beskrivelse over Søndmør, 

 B. I, Pag. 36) eller Sncc-Brede (Danmarks og Norges Oecono- 

 miske Magazin B. II, Pag. 287) ligesom ogsaa lisbrede (Pont- 

 oppidan: Norges Naturlige Historie, B. I, Pag. 46). I Nord- 

 land Ander man betegnelsen svartis (Det norske geografiske 

 selskabs aarbog III, Pag. 82) eller endog shjg svartis (Nyt 

 Mag. for Naturv. B. 21 Pag. 269). Dahl undersøgte de flo- 

 ristiske forhold om Aalfotenbræ og Gj egnalund og gav „en 

 fortegnelse over de paa dette fjeldparti iagttagne fjeldplanter" 

 (Christiania Vid.-Selsk. Forh. 1898 Nr. 3, Pag. 19). 



Ligesom vi allerede flere gange i det foregaaende har 

 været nødt til ikke at betragte oscillationsfænomenet i strengt 

 taget decenniumsperioder for ikke at miste traaden altfor 

 meget, saaledes bliver vi ogsaa nødt til at gribe ind i det 

 følgende ligesom ogsaa at gaa tilbage til det foregaaende ved 

 vore betragtninger af Folgefonuens forskjellige bræer. 



