Bidrag ti] vore bræegnes geografi. 199 



Da jeg sommeren 1893 aflagde et besøg ved Buerbræen, 

 blev det mig fortalt, at denne bræ havde gaaet noget frem i 

 lobet af de næst foregaaende aar. Og i det foregaaende blev 

 for Buerbræens vedkommende angivet, at fremstødsperioden 

 skulde have naaet saa langt som til at omfatte aaret 1893; 

 men naar samme periode ved oven anførte anledning blev ud- 

 strakt til ogsaa muligens at omfatte aaret 1894, saa er dette 

 vistnok at gjøre den vel lang. Thi høsten 1897 meddelte Jakob 

 Jordal mig, „at Buarbræen i a arene 94, 95, 96, 97 har aftaget 

 jevnt, vinter som sommer, maaske mest i de to sidste aar; 

 den har trukket sig tilbage ca. 50 meter, og høiden er øien- 

 synlig mindre — i Mauranger ved Gjærde og i Bondhusdalen 

 ligedan". Bræerne paa disse to sidstnævnte steder gaar ogsaa 

 under en fælles betegnelse som „Maurangerbræen eller maaske 

 rettere Maurangerbræerne" (Tønsberg : Norge fremstillet i 

 Tegninger 1889, beskrivelse til pl. 26). 



Ligesom den tidligere omtalte fremrykken af Bondhus- 

 bræen i slutningen af syttiaarene var meget svagere end den 

 tilsvarende hos Buerbræen, saaledes s} r nes den ogsaa paa et 

 langt tidligere stadium, end tilfældet var hos denne sidste 

 bræ, at have slaaet om i en aftagen ; thi sommeren 1893 med- 

 delte min fører ved Folge fonnen, Anders Bondhus, mig, at 

 Bondhusbræen havde gaaet tilbage saavel denne sommer som 

 den foregaaende, ligesom den ogsaa i det hele havde trukket 

 sig tilbage i løbet af det sidste halve snes aar. 



Med hensyn til Blaadalsbræen lykkedes det mig ikke at 

 erholde nogen oplysning om vekstforholdene. Men da jeg 

 10de august 1893 foretog endel undersøgelser ved denne bræ, 

 laa der ved dennes sydvestlige side lige fra bræens nedre 

 ende en mindre lateralmoræne klods ind til iskanten et stykke 

 opover. Paa bræens nordøstlige side laa der lige an mod den 

 tynde iskant en noget større morænemasse, der bestod af 

 større og mindre blokke, sten og grus. Saavel de større 

 blokke som de mindre stene er dels afrundede, dels mere 

 skarpkantede, og selve morænemassen synes nærmest at være 

 en blanding af bundmoræne og endemoræne. Denne blandede 

 morænemasse, der i det hele har et meget recent præg, 

 strækker sig nedover langs Blaavandets nordlige side ca. 30 

 m. foran brækanten. Dette synes saaledes paa denne side at 

 være den strækning bræen i et foregaaende, forholdsvis kort 



