202 P. A. (byen. 



Endel oplysninger angaaende forhold af mere glacio- 

 logisk art skal jeg tillade mig at hidsætte i sin lielhed : 

 Ved Jøkulens sydvestre Kant er, som ovenfor nævnt, Is- 

 bræen, den saakalclte Rembesdals-Skaakje, der meer og 

 mindre brat udfylder en dyb Kløft i Fjeldet og ender ved 

 Rembesdalsvandet, hvori den stadig afsætter sine Ismasser, 

 der svømme ud over Våndet eller lægger sig op paa dets 

 Bredder. Bræen, der nu saavidt man kan see slutter ved 

 Våndets øverste Ende eller iallefald ikke synderlig nedenfor 

 samme, har for ikke længere Tid tilbage, end at nulevende 

 Mænd kunne erindre det, strukket sig ned til Midten af 

 Våndet, og det er tydeligt, af de langs Våndet værende 

 Jøkulvolde, at den tidligere har dækket hele Våndet Vs Miil 

 langt eller vel rettere udfyldt dets Bassin. Bræens Bredde 

 har ogsaa været endeel større, hvoraf Mærker i Fjeldet paa 

 begge Sider. Dens nuværende horizontale Længde er en god 

 V4 Miil og største Bredde Vs Miil. Dens øverste Deel ud 

 skyder mod Nord en Arm til Dæmme-Vand imellem Jøkulen 

 og Luranuten, der har sit Tilløb fra Jøkulen og Udløb under 

 Isbræen i Rembesdalsvand. Det hænder undertiden, at dette 

 Udløb tilstoppes af Isstykker fra Bræen, og at Dæmmevand 

 derfor voxer op til en svær Høide, indtil det endelig bryder 

 sig Udløb, og da skeer dette gjerne med saadan Voldsomhed, 

 at betydelig Skade anrettes i Simadal, idet Elven fra det saa 

 pludselig opvoxende Rembesdalsvand oversvømmer og ved sin 

 rivende Fart ødelægger Gaardenes Ågre og Enge, borttager 

 Broer m. V. Der har været anstillet forskjellige, men hidtil 

 frugtesløse, Undersøgelser om, hvorvidt og paa hvilken Maade 

 saadan Skade med en rimelig Bekostning skulde kunne fore- 

 bygges. I geologisk Henseende er vistnok Trakten omkring 

 Rembesdalen interessant, da Mærkerne efter fordums Til- 

 stands der ere friskere og tydeligere, end man i Regelen 

 finder dem. Saaledes i Lureskaarane og i Dalføret niellera 

 Jøkulen paa den ene og Rauhaugane og Svartrandane paa 

 den anden Side. Dog vil det være nødvendigt for i den Hen- 

 seende nærmere at undersøge Egnen at vælge en nogenlunde 

 snefri Sommer. I Dalen mellem Onen og Aasfjeld er ligeledes 

 adskillige Spor efter en tidligere Istid. Bortseet fra det sidste 

 Par Vintres og Sommeres overordentlige Snemængde i disse 

 Fjelde paastaae de gamle Gubber, at Sneen idetheletaget har 



