Bidrag til vore bræegnes geografi. 203 



aftaget siden deres Barndom, ligesom det samme efter deres 

 Fædres Udsagii ogsaa skal have været Tilfældet i disses Leve- 

 tid; navnlig anføres de store Bræer Oseskavlen og Vosse- 

 skavlen, der vel især have været Gjenstand for Opmærksom- 

 hed fordi hyppig befarede Veie just ligge over disse Skavler. 

 Heraf drages da almindelig den Slutning, at Fjeldtrakterne 

 paa disse Kanter gjennem de sidste Tider stadigen ere blevne 

 mère og mere fri for Snee. Imidlertid er paa den anden 

 Side ogsaa anført en Omstændighed som modsiger denne 

 Slutning, den nemlig, at da forendeel Aar siden (en varm og 

 snebar Sommer), den øverste Rjuv af Oseskavlen, hvorover 

 just Veien til Grøndalstølen og Urland Pgd. ligger, blev sne- 

 bar, hvilket Ingen erindrede at have seet eller hørt Tale om, 

 saaes paa Fjeldet saavelsom paa den løse Grus (Grjot) mellem 

 de faste Bergknauser tydelige Spor af Vei. Denne Rjuv 

 har altsaa ogsaa i Forfædrenes Tid været bar engang, og 

 Veien ligget netop som i vore Dage" (1. c. nr. 36 — 1864). 



„Endnu i sekstiaarene le vede der folk, som kunde mindes, 

 at skaakjet havde strakt sig til midten af Rembisdalsvandet" 

 (Vibe: Top. Hist. Stat. Beskr. over Søndre Bergenhus Amt 

 1896, Pag. 244). 



Forholdene ved Dæmmevandet har jeg ved en tidligere 

 anledning gjort til gjenstand for en egen af handling (Bergens 

 Museums aarbog 1894 — 95 Nr. 3) og en kortere populær op- 

 sats (Naturen 1895, Pag. 373 flg.), hvorfor jeg her ikke skal 

 gaa nærmere ind paa disse, men kun vedføie en kartskisse 

 til orientering. (Se side 201). 



Vi skal her kun erindre Munch's meddelelser om, at 

 Dæmmevandet er sagt fra gammelt af at have havt ud- 

 brud hvert 20de aar, men tillige at Munch ikke vidste 

 at fortælle om noget udbrud siden 1813. Senere finder vi 

 rigtignok i sin almindelighed udtalt, at „Simodalen har til 

 alle tider ofte været udsat for voldsomme oversvømmelser" 

 men beretning om nogen bestemt katastrofe har vi dog ikke, 

 før det høsten 1893 heder, „at der i de sidste tre aar gjen- 

 tagende er indtraadt skadeflomme" (Bergens Museums aarbog 

 1894 — 95, nr. 3, Pag. 6), og ligeledes at „den nu i høst ind- 

 trufne var større end nogen tidligere kjendt flom" (1. c. 

 Pag. 6). 



I det foregaaende er allerede givet en beskrivelse af 



