204 P. A. Øyen. 



forholdene ved en anden af vore brædæmmede sjøer, Mjølke- 

 dalsvandet i Jotunheimen, og vi saa da, at der her siden 

 midten af aarhundredet havde fund et et par udbrud sted, et 

 i 1855 eller 56 og et i 1878 eller 79. Da jeg sommeren 1891 

 ved en undersøgelse af Uranaasbræens udløbere i Mjølkedalen 

 fra denne steg op paa den tidligere af Hertzberg omtalte 

 fj eld barriere, der stænger for øvre Mjølkedalsvand mod nord, 

 viste det sig, at den af ham givne beskrivelse ikke paa langt 

 nær passede til de nuværende forhold. Yandet stod nu (10de 

 august) i høide med den af fast fjeld bestaaende barriere og 

 havde over denne afløb mod Mjølkedalen gjennem en be- 

 tydelig elv; i syd saaes den mod våndet tvert afskaarne 

 Mjølkedalsbræ, og paa våndet selv svømmede en hel del is- 

 blokke, der især var tæt sammenstuvet nær ved elvens ud- 

 løb af våndet mod nord. Da jeg saa igjen 6te september 

 1893 sammen med Knud Vole passerede gjennem Mjølkedalen, 

 kom der ogsaa, saavidt vi kunde skimte gjennem taagen, over 

 nævnte fjeldbarriere fossende en stor elv fra øvre Mjølkedals- 

 vand. Af det foregaaende følger saaledes, at vandstanden i 

 øvre Mjølkedalsvand ved Hertzbergs besøg var langt mindre 

 end ved mine to senere besøg i 1891 og 1893. Og nu ganske 

 nylig har Knud Vole meddelt mig, at saavidt han har kunnet 

 erfare, har der ikke fundet noget usædvanligt sted ved Mjølke- 

 dalsvandet i den tid, som er forløbet, siden vi var der sammen. 

 Men Yngvar Nielsen meddeler imidlertid, at der fandt et ud- 

 brud sted ved øvre Mjølkedalsvand i 1894 med den sædvanlig 

 ledsagende flomkatastrofe (Reisehaandbog over Norge, 8de 

 udg. 1896, Pag. 176). 



Brædæmmede sjøer er heller ikke ukjendt fra den nord- 

 lige del af vor t land, idet nemlig en saadan findes ved Strupe- 

 skaret i Ly ngenfj eldene (Ofr. Bergens fjellmannalags aars- 

 oversyn 1898, Pag. 2), og hvorfra Rabot, har givet en interes- 

 sant meddelelse: „Dans son cirque supérieur, le Strupensbræ 

 donne naissance à un lae de barrage, long d'environ trois 

 kilomètres. Cette intéressante nappe d'eau, beaucoup plus 

 pittoresque que le fameux Marjelen See, a été découverte, en 

 en 1898, par MM. G. Hastings et Cecil Slingsby. Peu après 

 le passage des voyageurs anglais, les eaux ayant trouvé une 

 issue sous le glacier, le lac se vida en partie, et, à la place 

 du vaste bassin parsemé d'icebergs que existait quelques jours 



