220 P. A. Øyen. 



benyttelse. Det stregede oraraade betegner blaa is, saaledes 

 som denne viste sig i 1898, og de to indtegnede aarsgrænser 

 viser forandringen i tidsrammet 1885 — 1897. Hr. adjunkt Rek- 

 stad har meddelt mig, at nu sidste sommer var Boiumbræen, 

 lille Suphellebræ, Bergsetbræen, Nigarsbræen, Faabergstøls- 

 bræen og Lodalsbræen i tilbagegang. Sommeren 1895 fandt 

 Richter Kjendalsbræen i svag tilbageskriden. Sommeren 1893 

 meddelte Anders Briksdal mig, at „Briksdalsbræen, Melke- 

 voldsbræen og Aabrækkebræen minker iaar, lidet ifjor — fra 

 1873 har de trukket sig meget tilbage; det kan forresten være 

 lidt forskjellig de forskjellige aar." Og assistent Steen har 

 meddelt mig, at han i aarene fra 1887 til og med 1893 var 

 regelmæssig ved Briksdalsbræen hvert aar, at han satte mærke, 

 og at han i disse aar iagttog en stadig tilbagegang. Ligeledes 

 meddelte Steen i 1893, at han i de nærmest foregaaende otte 

 aar havde iagttaget en tilbageskriden ved Kjøtelbræen, der 

 gaar ned i nærheden af Kattenakken mellem Briksdalsbræen 

 og Melkevoldsbræen. Bing meddeler, at „sommeren 1895 var 

 bræerne stærkt optøede. Desuagtet havde Brigsdalsbræen efter 

 bygdefolkets udsagn skredet et stykke fremover dette aar, 

 medens den og de andre isbræer i Olden og Loen forøvrigt 

 skal have gaaet jevnt tilbage i de sidste 20 aar" (Den norske 

 turistforenings aarbog 1896, Pag. 35). Paa min forespørgsel 

 om bræstanden i Olden gav Anders Briksdal mig høsten 1895 

 med megen imødekommenhed en interessant skildring af de 

 daværende forhold, en skildring som derfor hidsættes i sin 

 helhed: „Paa høiden skal den være i aar som før efter de 

 oplysninger, som jeg har faaet; men den del, som man kan 

 se fra dalen, har vokset noget i aar. Briksdalsbræen har 

 trukket sig frem omtrent 15 meter siden forrige aar og er 

 blevet større i alle kanter; den er iaar meget sprikket og 

 fuld af revner og høie taarn, saaledes som tilfældet i almin- 

 delighed er, naar den gaar frem ; men naar den trækker sig 

 tilbage, bliver den mere hel og jevnere, og det er ligesom, 

 alle revner forsvinder. Melkevoldsbræen har ogsaa gaaet frem, 

 men er ikke saa fuld af sprækker og revner som Briksdals- 

 bræen. Aabrækkebræen har vist gaaet lidet frem, men er 

 mest sprikket af alle. Aamotsbræen har trukket sig '■■■ meget 

 frem i den senere tid." Høsten 1897 erholdt jeg af Anders 

 Briksdal igjen endel oplysninger om bræforholdene : „Briks- 



