262 Joh. Dyring. 



mann Saltdalens Vertebratfauna (Tromsø museums aarshetter VI ; 

 cfr. ogsaa prof. Colletts forskjellige publikationer) i det hele 

 temmelig sjelden og synes at have sit vinterleie udelukkende 

 paa den svenske side af grænsen; et og andet individ viser 

 sig dog fremdeles, saaledes i 1897 og 99. Ulven, der paa 

 Sommerfelts tid visse aar optraadte i betydeligt antal følgende 

 de tamme rener, er nu meget sjelden; dog skal efter opgivende 

 enkelte individer have vist sig i de sidste aar. I 1897 var en 

 enkelt „trø" i Saltdalens øvre del forsynet med en opstillet 

 menneskefigur til beskyttelse mod ulven. — Jerven er derimod 

 ret hyppig; ligesaa rødræv, fjeldrcev og skogmaar. Af andre 

 jagtbare pattedyr kan nævnes oter, der dog forekommer sjelden, 

 samt hare, der findes hyppig. Af tilfældige besagende opgives 

 gaupe og høist sjelden elg. Af mindre pattedyr forekommer 

 mere eller mindre almindelig røskat, snemus, ekorn, lemæn samt 

 flere microter. Af de sidste er især Microtus glareolus (Schreb) 

 ret almindelig og har flere gange gjort megen skade paa fure- 

 skogen samt i de smaa hølader. I ottiaarene, da arten flere 

 gange havde yngleaar, angreb den ikke alene barken paa 

 furetræernes nedre del, men klatrede ogsaa op i de unge trær 

 indtil et par m. over grunden. Bæveren, som engang var al- 

 mindelig, er nu f ors vunden. Af fugle forekommer adskillige 

 af de større dag- og natrovfugle mere eller mindre almindelig, 

 hyppigst vistnok fjeldvaagen, hvis ildelydende skrig altid hørtes 

 under ekskursionerne paa Solvaagtind. Af hønsefuglene fore- 

 kommir tiuren efter opgivende noget sjeldnere; derimod findes 

 orhøns og ryper i stor overflødighed, og fangsten, særlig af 

 de sidste, udgjør en ret væsentlig indtægtskilde for dalens be- 

 folkning. Ogsaa et par bastarder rakkelhane og rypeorre er 

 paatruffet i trakten. Af de større svømmefugle forekommer 

 sangsvane og adskillige andre ande- og maagefugie samt lomme ved 

 dalens ferskvande, den første dog meget sjelden og fornemlig 

 ved Balvandet. Forøvrigt maa angaaende det usædvanlig rige 

 fugleliv henvises til de ovennævnte arbeider af prof. Collett 

 og skogforvalter Hagemann. — Af koldblodige hvirveldyr fore- 

 kommer frosken paafaldende almindelig og til betydelig høide 

 over havet — ligetil over trægrænsen — samt i elven ørret og 

 røi. Laksen stiger op i Junkersdalsuren, hvor den flere steder 

 stadig kan sees i hølene ; ifølge opgivende skal ogsaa enkelte 

 individer formåa at klare de derværende stryg og fosser 



