266 Joh. Dyring. 



I ældre tider har Junkersdaleu som saa mange andre di- 

 strikter i det nordlige Norges indre dele henhørt under de 

 nomadiserende fjeldlappers engang saa vidtløftige rige. I 

 dalens nedre del ved Solvaagli findes endnu en lappebegra- 

 velse fra denne tid; ligeledes findes i uren under Baadfjelds- 

 akselen en hule, hvori ildsted, tørrestænger og andre lappiske 

 efterladenskaber. Ogsaa i dette aarhundrede har der stadig 

 om sommeren ligget lapper fra de svenske grænsedistrikter i 

 dalens omgivelser; indtil for faa aar siden fandtes i de østlige 

 fjelde en af de karakteristiske lappeboder, opsat paa høie 

 stolper for at beskytte de derværende madvarer mod jerven. 

 Et af dalens bosteder kaldes i daglig tale „boa", hvilket maaske 

 hidrører fra noget lignende. I de senere aar synes lapperne 

 dog mere at trække hen til andre steder. 



9. Næringsveie. Paa grund af det strenge klima 

 spiller agerbruget i Junkersdalen ingensomhelst rolle. Vistnok 

 findes hist og her ialfald i den egentlige dal samt ved Graddis 

 nogle smaa agerlapper besaaet med byg eller høist sjelden 

 med rug, men disse anlægges nærmest for halmens skyld, da 

 frost ofte hindrer kornets modning. Ogsaa af potetes dyrkes 

 noget, dog paa grund af frosten ud paa eftersommeren ikke 

 paa selve dalbunden, men paa mere beskyttede steder paa 

 sydskraaningen ved Baadfjeldets fod samt tildels i sidedalene. 

 Poteter spiller heller ikke nogen større rolle i den daglige 

 levemaade. 



Fædriften er derimod befolkningens vigtigste næringsvei. 

 Af kjør holdes ialt omkring 60 stykker af en liden men haard- 

 før og efter sigende ret fordelagtig race. Desuden haves 

 temmelig mange faar og gjeder, men ganske faa svin. Hestene, 

 ialt en halv snes stykker, tilhører en velvoksen race af ud- 

 seende som de almindelige heste paa Østlandet. Tamme ren, 

 der for et par aartier siden holdtes i stort antal, holdes nu 

 alene af et par af opsidderne. — ■ Den fornødne sommerhavn 

 haves paa de omliggende, staten tilhørende fjelde, hvortil 

 ogsaa dalens selveiere ifølge en procès med forstvæsenet for 

 nogle aar siden er kjendt adgangsberettiget. Om aftenen 

 drives kvæget i regelen sammen i indhegnede dele af hjemme- 

 j orden, saakaldte trøer, der efterhaanden flyttes ; marken bliver 

 herved tilført hævd, men selvfølgelig ogsaa trampet haard. 



