358 G. A. Guld berg og Jens Holmboe. 



Møde torsdag den 25de oktober. 



Cand. med. Vilhelm Magnus omtalte endel sammen- 

 voksningsforsøg med amfibielarver med demonstration 

 af forskjellige sammenvoksninger. Det mest egnede materiale 

 er larver af Bana esculenta og Bombinator igneus, ca. 3 

 mm. store. Disse kan overskjæres, og dele fra forskjellige 

 larver kan man faa til at vokse sammen og udvikle sig til 

 almindelige froske, hvis hovedstykke og halestykke tilhører 

 forskjellige arter. Disse forsøg kan varieres paa mange 

 maader, der nærmere blev illustreret. At disse forsøg ikke 

 blot er et morsomt videnskabeligt legetøi, blev godtgjort ved 

 paapegning af de interessante biologiske spørgsmaal, der dels 

 ved dem fremkommer, dels derved løses. — Til foredraget 

 knyttedes bemerkninger af professor B. Collett. 



Cand. real. H. H. Gran fremviste havalger fra Jan 

 Mayen, samlede paa sidste ekspedition med „Michael Sårs". 

 Havbunden omkring denne ensomme oceanø er dækket med 

 prægtige, store brune laminarier og alarier samt fint forgrenede 

 rødalger af slegterne Ptilota og Delesseria. De sidste fandtes 

 i stor dybde, lige ned til 120 meter under overfladen; ved 

 fastlandets kyster findes disse alger som regel ikke saa dybt. 

 Havet omkring øen var opfyldt af oceaniske planktonorganis- 

 mer; men der fandtes ingen larveformer af kystorganismer 

 eller overhovedet saadanne planktonorganismer, som er karak- 

 teristiske for grundere kysthave. 



Professor G. A. Guldberg gav en kort oversigt over den 

 „3die trochanter's optræden hos mennesket. Dette 

 benfremspring, der hyppig er udviklet paa laarbenets øverste, 

 bagerste del, hvor sædemuskelen fæster sig, findes konstant 

 hos mange pattedyr, f. eks. hesten, næsehornet, haren, bæve- 

 ren o. fl. og er paavist at være tilstede i ca. 30 % hos euro- 

 pæere, men sjelden hos negere, derimod meget hyppig hos 

 visse stenaldersfolk. Taleren, der har undersøgt ca. 100 knok- 

 ler fra norske grave fra middelalderen, paa viste dens hyppig- 

 hed til ca. 27 %, hvilket er hyppigere end hos den gamle 

 bayerske befolkning (Bajuvarer) og kommer nær forholdet 

 hos de japanske ainofolk. 



Kemiker Sigval Schmidt- Nielsen refererede sine under- 

 søgelser over marine bakteriers biologi. Yed en række 



